48 Reilhaa 



er vertikal, deels falder 60— 70» mod S. 0.; atFeldspath 

 begynder at vise sig i Nord herfra; at Chlorit - Glimmer- 

 skiferen nordenfor Eilden optager Feldspath og danner en 

 talkagtig, mindre krystallinisk Gneis ; endelig at denne deref- 

 ter skridtviis gaaer over til den mere krystalliniske, tyk- 

 skifrige — det vil sige tilErgneisen, som er Hoved-Bjerg- 

 arten i de vestlige Egne — : saa kunne vi let forestille 

 os, hvorledes Territoriernes Grændse paa denne Side maa 

 være beskaffen. Jeg trængte derfor ikke videre ind i det 

 vilde Landskab bagenfor Bedstad-Sundet, da jeg her alene 

 kunde vente at finde et af folgende Tilfælde : enten gaaer 

 den Gneis, jeg allerede havde stodt paa, efterhaanden over 

 til charakteristisk Urgneis, eller der er forst Skikter eller 

 Zoner af Overgangs-Territoriets Skiferbildninger forhaan- 

 den, efter hvilke hiin Gneis atter optræder, og saa ende- 

 lig Overgangen til Urgneisen finder Sted. 



Ved Bartnæs var Faldet omtrent 60^ mod N. 1^ (d. 

 e. 12 r.). Ved Indlobet til Sundet stadigeu 70» N. 12 

 (d. e. V. 10| r.). Herfra til Steenkjær lober Landet over- 

 alt ud i Næs og Spidser, af hvilke de vestligere vende mod V. 

 og V. S. V., de ostligere næsten mod S. V.; dette er nemlig 

 Skikternes Strog-Retning. Faldet sees her overalt at være 

 nordligt, 60 — 70^, undtagen paa Næsset, som lober ud 

 fra Egge, hvor Skikterne ere stærkt hoiede i Faldretnia- 

 gen, med Bibehold af det sædvanlige Strog. 



Fortsættelse af Gjennemsnidtet fra Garde, 



For at gjore Gjennemsniditet JFra Gårde til et fuld- 

 stændigt gjennem det hele Territorium, som indsluttes af 

 Urgneisen , seer man, at • vi nu blot behove at fortsætte 

 det nogle Mile mod JXordvest, ind i Bedstaden, hvortil 



