56 Keilhau 



gangen fra det daværende Forhold til det nuværende var 

 pludselig eller idetmindste skede i en eneste, om end 

 langsom Bevægelse. Thi Dannelsen af en Strandbred som 

 den beskrevne forudsætter, at Soen ved den i nogen Tid 

 var stationnair, hvorimod Slettens jævne Skraahed mellem 

 de tvende Afsatser viser, at ingen saadan Stilstand fandt 

 Sted, medens Fjordranden flyttedes fra den ovre til den 

 nedre Afsats. 



Disse Kjendsgjeminger faae imidlertid forst deres fulde 

 Vægt ved Siden af lignende, men end nu langt vigtigere 

 Mindesmerker, ved Norges nordligste Kyster, om et sta- 

 digt Ophold af Havbrynet paa Steder, hvortil det nu ikke 

 naaer. Her saae jeg, ikke alene i begge egentlig saakaldte 

 Finmarker, men ogsaa i Tromsen og Senjen, de gamle 

 Havsrande endog indgravede i den faste Klippe. Især naar 

 man reiser om Foraaret, forend Sneen er ganske bort- 

 gaaet, vil, paa mangfoldige Steder i disse Egne, en stærk, 

 da gjerne med Snee fyldt Fure, som i en vis Iloide paa 

 Bjergfodderne lober noiagtigen parallel med Havkanten 

 nedenunder, falde i Oinene paa Enhver, som med nok saa 

 liden Opmerksomhed betragter de store Gjenstande, som 

 her omgive ham. Hvorledes Havfladen kan have virket 

 saa kraftigen i sin Berorelse med Klippen, om den har 

 havt en overordentlig lang Tig til sit Arbeide, om de» 

 — hvad nu ikke er Tilfældet — dengang har kunnet fry- 

 se eller har fort Driviis mod Kysterne, kan jeg ikke af- 

 gjore; men at det er den, som har indgravet disse Fu- 

 rer, er uimodsigeligt. Deres nuværende Hoide over Ha- 

 vet kan ikkun angives omtrentligen til imeliem 50 og 100 

 Fod. Noiagtige Maalinger havde været at onske, og det 

 paa flere Steder; thi jeg seer nu, at det er et vigtigt 



