so Keilhau 



skifer fremstak, 40^ V. 7. Dette Fald vedbliver meget 

 constant til Tanii-Soeii, hvor det fandtes 30 — 50<^ V. 6i. 

 Bjergarten maa nu kaldes Glimmerskifer, fordi den bestaaer 

 af Qvarts og Glimmer, og fordi Feldtet videre mod Vest 

 fremstiller fuldkommencharakteristisk Glimmerskifer; men 

 hvad man seer paa Veien til Stallkjærnstugan, har kun li- 

 det af den rene Glimerskifer-Typus ; den raadende Bild- 

 ning bestaaer af en mork, graa, qvartsagtig Masse, blan- 

 det med Glimmersubstants, og hvori de sparsomt udskildte 

 Glimmerblade sidde paa tværs mod Skiktnings- eller Ski- 

 ferstruktur-Fladerne. Mellem tykke Lag af denne egne, 

 men i disse Trakter ikke sjelden forekoinmende Bjergart 

 (1. c. 92), ligge tynde, til sædvanlig Glimmerskifer til- 

 nærmede Skikter. Disse ere ved Stallkjærnstugan fulde 

 af sorte, hinanden krydsende Hornblende-Krystaller og af 

 et forvitret, granatagtigt Mineral (1. c. 92). Her seer man 

 i den tykskifrige Bildning Qvartsen og Glimmeren at træ- 

 de bestemt ud fra hinanden, den forste hvid og fiinkorn- 

 nig, overveiende i Blandingen, den anden som tombakbrune 

 Smaaskjæl. Faldet var 20—30» V. 8i og 7i. 



Ved Medstugan er den DiflFerents mellem de tvende 

 Glimmerskifer -Bildninger, som endnu kunde merkes ved 

 Stallkjærnstugan, næsten ganske ophort. Man seer over- 

 alt store Hornblendestraaler i Mængde at gjennemkrydse 

 Glimmermassen, som er skifrig og glindsende — en af de 

 skjonneste Bjergarter, Nordens Fjelde have at opvise. Fald 

 ved Medstugan 10— 30» V. 10. 



Fjeldgrunden er nu paa lange Strækninger bedækket 

 af Myre og Sand, hvorved fortsatte lagttagelser over dens 

 Bygning blive umulige. Imidlertid er det neppe Andet, 

 end det eeusformige og simpelt construerede Glimmerski- 



