12 Hansteen 



Misvisningen og Heddingen have antydet Tilværelsen af 

 magnetiske Foler, Alle tre magnetiske Phænomener stem- 

 me altsaa paa det fiildkomueste overens i at henvise oa 

 til 4 magnetiske Flovedpunkter paa Jordkloden. 



Betragte vi Intensiteten nær Æquator, saa see vi, at 

 i Rio Janeiro, Bahia, paa Uerne Ascension og S. Thomas 

 er den omtrent = 0. 9. Nær disse Punkter maa man 

 altsaa kunne trække en krum Linie, som betegner Inten- 

 siteten 0. 9. Denne Linie gjennemskjærer Æquator ved 

 Afrikas Vestkyst ved Meridianen 30^ ost, og maa efter 

 de ovrige Liniers Gang at domrae gjenneraskjære Afrika 

 og det Indiske Hav nær Æquator. Ved Sunda Uerne maa 

 den vende tilbage mod Vesten; thi verl Uerne Guahan, 

 Ulejai, Lugunor, o. s. v. er Intensiteten allerede storre og 

 nærmer sig til 1. Denne Linie maa gaae igjennera Java; 

 thi i Surabaya fandtes efter De Rossets lagttagelse Inten- 

 sitet." = 0, 917. Sandsynligviis stiger den derpaa dybt 

 ned i det sydlige Atlantiske Hav og vender atter tilbage 

 til Rio Janeiro. Denne Linie maa altsaa være en i sig 

 selv tilbagevendende krum Linie, som indslutter et Flade- 

 rum af Jordens Uverflade, i hvilket det absolute Minimum_^ 

 af Intensitet findes. Forfolger man nemlig en hvilken- 

 somhelst Meridian fra Nord til Syd, saa seer man, at In- 

 tensiteten bestandig aftager indtil man har naaet en vis 

 Brede, hvorpaa den længer imod Syd igjen begynder at 

 tiitage. Men dette Minimum gjælder kuns for denne Me- 

 ridian og er meget forskjelligt i forskjellige Meridianer. 

 Der maa altsaa findes et vist saadant Minimum, som er det 

 mindste af alle (Minimum Minimorum), og et andet som 

 er det storste af alle (Maximum Minimorum}. Saaledea 

 aftager f. Ex. Intensiteten i Meridianen SOO^ fra 1. 8 ved 



