6 Hansteen 



ste Bidrag til Intensitetssystemets Undersbgelse leverede 

 Capitain Sabine paa sin bekjendte Pendei-Expedilion i Aa- 

 rene 1821 — 1823, hvorved man erholdt en nye Række af 

 Intensiteter i det Atlantiske Hav fra 12^ sydlig Brede til 

 den nordligste Kyst af Spitsbergen. 



Resultatet af alle disse lagttagelser sogte jeg at gjore 

 anskueligt ved en graphisk Fremstilling, d. e. ved paa et 

 Kart at forbinde alle de Punkter paa Jordens Overflade, 

 hvor Intensiteten har samme Storrelse, med et Slags krum- 

 me Linier, som jeg kaldte isodynamiske Linier (Magaz. 

 Tde Bind S. 76). Af dette Kart viser det sig, at under 

 samme Brede er Intensiteten langt stiirre i Amerika end 

 i Europa, og at de isodynamiske Linier i Amerika ere om- 

 trent parallele med Æquator, i det Atlantiske Hav derimod 

 Stige betydelig mod Nordost, endelig i Europa igjen nær- 

 me sig til Parallelisrae med Æquator. Saaledes gaaer en 

 Linie, som udtrykker Intensiteten 1. 5 lidt nordenfor Ha- 

 vanna paa Oen Cuba, stiger derpaa mod Nordost til Island^ 

 hvorpaa den dreier Sig mod Ost imellem Spitsbergen og 

 Nordcap. Det var altsaa at formode, at disse Intensitets- 

 linier længer mod Ost i det Russiske Rige atter vilde ned- 

 stige mod Syd og omslyuge den anden magnetiske Nord- 

 pol i Sibirien. Denne Formodning har fuldkoramen be- 

 kræftet sig ved de paa Reisen i Sibirien anstillede lagt- 

 tagelser, hvorved altsaa det anskueligste Bevis paa en Si- 

 birisk Magnetpols Tilværelse er tiiveiebragt. 



Et Par Aar for min Afreise til Sibirien havde Capt, 

 King, som af det Engelske Admiralitet var udsendt med 

 Skibet Adventure for at undersoge Kysterne af Sydame- 

 rika fra Rio Janeiro til Valparaiso i Sydhavet, modtaget 

 et af mine Intensitets- Apparater og igjennem Admiralite- 



