74 Keilhau 



skifere. I det en Dal her skulde dannes, var det na- 

 turligt, at den indgroves i denne lidet faste Leerskifer- 

 Zone, hvori den er longitudinal. Faldet fandtes : ved Fo- 

 den af Irasdals-Fjeldet, 50*' O. 10^; omtrent midt i Dalen, 

 40_70«S. 12^; vedFoden afFjeldet paa den anden Side, 

 30—400 0. 11|; ovenfor, 10— 30» O. 11|. (Midlere Ind- 

 skydning, 40» O. lOf r.). 



Derefter folger holere oppe paa Fjeldsiden, ved Bir- 

 kegrændsen omtrent, Skikter, hvori Leersklferen bliver 

 haardere, tildeels mere tykskifrig og af lysere Farve, og 

 hvori rauslig Qvarts deels danner smaa Mellemlag, deels 

 Nyrer, Kirtler ogAarer; herhos bliver Skiferstrukturen ure- 

 gelmæssigere og bolgeformig. En saadan Sammensætning 

 af Bjergmassen vedvarer over en viid Strækning; man seer 

 den samme BeskafFenhed paa hele Fjeldryggen indtil midt- 

 veis fra Imsdalen til Goundalen. Paa hele dette Stykke 

 var Faldvinkelen omtrent 30^, og Sænkningens Retning 

 mod S. ]|- — O, 9i, nordligst, efter et Middeltal, mod S. 

 12, sydligere, mod 0.9i (30» O, lOf r. og 30» 0. 8i r.); 

 ved det Punkt, hvor man kan sætte Grændsen af denne 

 Zone, fandtes Faldet 70—80» mod O, 10. 



Her gaaer Leerskiferen over til en fiinskjællet Glim- 

 raerskifer, og der folger en Zone af sidstnævnte Bjergart, 

 som kan antages at vedvare til henimod Heinbjerget; den 

 udmerker sig derved fra den folgende, som ogsaa er Glim- 

 merskifer, at mange Skikter optage megen fiintfordeelt 

 Hornblende, hvorved tildeels en ufuldkommen Hornblen- 

 deskifer fremstilles, samt derved at man i enkelte Skikter 

 ogsaa finderSpor afFeldspath, hvilket, i Forbindelse med 

 Strogretningen, lader formode, at man maaskee her befin- 

 der sig paa Skjækerhattens Parallele» Nordligst, i Nær- 



