Reise i Jemtland etc. 81 



rar nu Bjergarten, uafbrudt og med den storste Eensfor- 

 mighed, en temmelig grovkornig Granit-Gneis, uden Skikt- 

 ning, men hvori Glimmerbladene under seiger Stilling 

 nogenlunde noie bevare indbyrdes Parallelisme. Af- 

 delingen i horizontale Bænke, som saa ofte er Graniten 

 egen, og hvoraf, ved en tilkommen vertikal Spring-Retning, 

 parallelepipedale Brudstykker ere Folgen, var ogsaa her 

 at bemerke. Ikke et eneste fremmed Leie og heller ikke 

 nogen Gang modte paa den hele Vei over dette Feldt, som 

 ikke alene er saa vidloftigen udbredt i Ost (efter Striiget), 

 røen i Syd indbefatter hele Jævsoe-Gruppen, og mod Nord 

 eaaes at strække sig idetmindste saa langt, at Kalkfeldtet 

 i hiin lille Dal ikkun maa betragtes som en deri indsæt- 

 tende Kile. 



En fjerdedeel Miil sydvestlig fra Berglien modte en- 

 delig igjen en skiktet Bjérgart, nemlig et Slags Porphyr- 

 skifer, 30« N. 4 og N. 3i, og nedenfor 10—200 N. 2. 

 (Middel, omtrent N. 2 r., 20"). Dette er den samme til 

 Gneis-Leddet horende Bildning, som vi allerede ofte have 

 antruflFet, men som forst i denne Trakt udvikler sin rette 

 Charakteer. ' Paa dette Sted var det endnu tydeligt, at dens 

 Hovedmasse er den til Tæthed sammensunkne Granit-Gneis, 

 hvori smaa Feldspath-Stykker, af en Qvadratlinies Brud- 

 flader, have vedligeholdt sig for at fremstille det Porphyr- 

 agtige, som ogsaa ofte er kjendeligt i Granit-Gneisen ved 

 visse Feldspath-Krystallers i Henseende til Storrelsen for- 

 trinlige Udvikling. I meget friske Stykker af denne Por- 

 phyr- Skifer sees yderst tynde, sorte Flammer at drage 

 sig igjennem den rodlige Hovedmasse, som er ganske eu- 

 ritagtig; disse Flammer bestaae af den til Bjergarten ho- 

 rende Glimmer, og det synes at være dem, der give Au- 



F 



