86 Keilhau 



leir, som udmerke hiin egne Glimmerskifer-Bildniiig i Trak- 

 ten ved Stallkjærnstugan. Faldet var her 80^ mod N. 5. 

 Nogle Skridt videre mod Sydost modte en Gliminerskifer 

 som Ulstrommens, indskydende 60^ mod N. 4|, og med 

 dette Fald fortsættende til Halvoens yderste Spidse paa 

 denne Kant. (Midlere Indskyduing, omtrent 70^ N. 3^ r.). 

 Lige overfor Gaarden Rengen, fiinstraalig Hornblendeski- 

 fer, 10» S. 31-, og 15» N. 4|. (Midlere Strog omtrent i 

 h. 8^ r.). En halv Fjerding ovenfor Rigsgrændsen, ved 

 Soens Vestside, Hornblendeskifer, 50^ V. llf , og tætved, 

 300 v. 11. (400 V. lOi r.). Ved Rengens sydlige Ende, 

 «amme Hornblendeskifer, 45^ V. llf. (V. 10^ r.). Paa 

 den ostlige Side af Hval-Soen, et lidet Stykke nedenfor 

 Gaarden Hvalsoe, modte en Gneis af samme Slags som 

 Jævsoe-Gruppens, men fiinkornig og usædvanlig glimmer- 

 rig, og uagtet det Sidste dog granitagtig. Paa den anden 

 Side af Soen, næsten lige i Syd for det forrige Punkt, 

 optræder det samme Formationsled , men her som en 

 fuldkommen Hornsteensporphyr- Skifer y 20® N. 2; (N. 12^ 

 r.); i dens Liggende, Gneis som ved Gaarden Hvalsoe. Syd- 

 ligere kom Porphyr-Skiferen igjen frem, og saaes nedef- 

 ter til Strommen, der forbinder Hvalsoen med Hotagen; 

 dens Fald antegnedes: 10-— 15» N. 3|, 10» N. 2, N. 2^ 

 og N. 3. (Middel, N. li r.). — ■ Intetsteds paa hele Rei- 

 sen fandtes den til Porphyr-Dannelse tenderende Retning i 

 Formationens Feldspath-Led saaledes fremskredet til Fuld- 

 endthed, som i Egnen ved Hvalsoen. Det Gneisagtige, 

 som endnu altid var at bemerke i Bergliens Porphyrskifer, 

 lod sig her i de reneste Stykker slet ikke mere opdage. 

 Saaledes udvikles Helleflint-Porphyren af Urgneisen. 



