90 Keilhan 



åele..' Begge Masser ere uregelraæssige Indleininger i 

 (Gneisen, som, hvis den havde været Urgneis, formodent- 

 lig istedetfor dem vikle have optaget regelraæssige Skik- 

 ter elley jA^hf sf tJofiiblendegfteis eUer flortthlendejski- 

 fer. -, o .if^Y h'}"- 'y^tiv.T •^; - k r.';'*.r-'^: •**»•)?"•'!*) i;'.<*:5> .'vy-'^^ t- ■ 



Ved Aune, Glimmerskifer med smaa Granater, 60^ N. 

 1^ (N. 12i). — I det Fjerne, mod Vest, kan man her- 

 fra see tydeligen skiktede Fjelde, hvori Faldet er det 

 samme som ved Aune; de bestaae upaatvivleligen af den 

 samme Glimmerskifer, som danner en raægtig Zone i 4et 

 Hængende af Guslie-Fj eldets Gneis-Feldt. 



For ikke paa een Gang at opdynge for mange en- 

 kelte lagttagelser, uden Oversigt, kunde det her være pas- 

 sende, ligesom fra Goundalen til Snaasen, at kaste et Biik 

 tilbage paa de siden Goundalen overfarede Feldt og Zo- 

 ner. Men man seer, at Fjeldgrundens Bygning i Sorlie 

 ikke er saa aldeles ligefrem at udfinde som i det nys til- 

 sigtede Profil, og at den foretagne Gjennemreise ikke kan 

 vaeré* tilstrækkelig til at foranledige andet end rimelige 

 Formodninger, og i det Holeste, ved at tåge andre Er- 

 faringer til Hjælp^ et idealt Billede af den herværende 

 Bjergstruktur. Hovedtrækkene i dette Billede, saaledes 

 som dét er fremgaaet for min Anskuelse, ere folgende: 



1) Fjeldgrunden i Sorlie er at ansee som en Fortsættelse af 

 det imellem Snaasen og Goundalen overfarede Skiktsystem. 



2) To store Indleininger af Gneis ere i Soi-lie indlemmede 

 i dette System, hvilke danne de -o Hiiifjeld-Grupper nor- 

 dett og sydenfor ladola. 3) De udkile sig, hver med een 

 eller flere tilspidsede Ender i. Ost og Vest, saaledes at 

 de slet ikke naae Linien mellem Snaasen og Goundalen, 

 og kun med Spidserue sætte over paa Qstsiden af Hoved- 



