Reise i Jemtland elc. 97 



Ved den «stlige Side af Jorra reiser endnn Vægter- 

 Fjeldets Gruppe sig saa hoit, at flere af dets Toppe ere 

 skovbare; ellers er det neppe andet end granbeyoxet 

 Fjeld- og Sumpterrain, som udbreder sig herfra mod Ost 

 og Syd. Taagerogen, som tildeels var virkelig Rog af 

 store Skovbrande, hindrede Udsigten over Landskabet, og 

 formørkede tiisidst Solen aldeles. 



Vi roede omtrent | Miii sydostlig nedad Siieii, og 

 traf allerede her, ved en Sammentrækning af Bredder- 

 ne, som adskiller den saakaldte Store-Jorm fra den nord- 

 vestlige Deel, og i Nærheden af hvilken Blaasii-Elven fal- 

 der ud, et ostligt Grændse^unkt for Overgangs-Territori- 

 et, hvilket jeg paa denne Kant ikke havde formodet fiir- 

 end henimod Grændserne af Åsele. Vi vendte saaledes 

 tilfredse tilbage til Brenn, hvor vi ankom den 13de. 

 Et Par Dage senere indtraf ogsaa vore lleisefæller, fra 

 Strbm. 



lågttagelser over Fjeldgrunden i Nordlie samt ved Qvæm- 

 herg-Soen og Jorm. 



Den forste Bjergart, som modte i fast Fjeld ovenfor Aune 

 (| Miil), var en Gneis aldeles lig den mellem Drivstueu 

 og Rise paa Dovre-Veien, og den samme Bildning som ved 

 Skaal og Totland. De lose Stykker af Stedets Bjergart, 

 som laae i Veien ovenfor Aune, for jeg fandt den staaen- 

 de, viste tydeligen, hvorledes denne Gneis fremgaaer af 

 . Glimmerskiferen ; nogle af Glimmerskifer- Hellerne vare 

 , nemlig indsprængte med ganske enkelte Feldspath- Flek- 

 ker, men som vare anselig store, indtil af en Qvadrat-Tommes 

 Gjennemsnidt, og frisk krystalliniske ; andre vare tættere 

 spækkede med saadanne Flekker, og endelig var der nog- 



G 



