116 Keilhau 



horende, næsten tæt, tildeels hornblenderig Bildnin^, der 



især udmerker sig ved en Mængde Aflosninger med Spek- 



steens-Overdrag, og som desuden gjennemsværmes af Qvarts- 



aarer, hvori Idare Glimmerblade ere indvoxede ; Skikterne 



ere ufuldkomne, Faldet steilt, omtrent mod N. 12. Ovenfor, 



Giimmerskifer, henved 10*^ V. C. Ganske tæt ved Gadd- 



edet, Hornblendeskifer, 10 — 20^ S. 3|, og Giimmerskifer, 



300 s. 2|, 1|. (VedGadd-Edet, 10— 30», henved S. lir.). 



Samtlige i nærværende og foregaaende Stykke anforte 



Data vise os altsaa, betræiFende den her omhandlede Dcel 



af Jemtland og angaaende Nordlie, at Overgangs-Territo- 



riet i disse Trakter hovedsageligen stemmer ganske over- 



eens med sin Maade at være paa i de sydligere Egne, 



hvormed vi forst gjorde os bekjendte. Nærmest Urterri- 



toriets Grændse i Strom findes de Bjergarter, som, ora i 



man ikke vil tilstaae dem Plads i den egentlige Overgangs- 



Klasse, dog ligne denne meest — : raorkfarvet, tæt Kalk- 



steen, sandsteensagtige Bildninger og sortLeerskifer. Hvor-- 



vel mangen Gang heel uregelmæssige i Henseende til Strog ; 



og Fald, sænke de sig dog i Almindelighed directe fra» 



hiin Grændse, omtrent imod Nordvest. Til denne Side,, 



altsaa i Retningen mod det Hængende, forsvinder forst det I 



Formationsled, som allermeest synes at være en egentlig; 



Overgangs-Bjergart, nemlig den dunkle Kalksteen, derefter 



Leerskiferen og Qvartsen (Gi-aavakkens Repræsentant). 



Efter dette Stykke, som svarer til Formationen i Næs- 

 kott og Alsen i vort forste Jemtlands-Profil, folger under 

 Fjernelsen fra Urterritoriets Grændse: Trap, Granit, 

 Gneis og Giimmerskifer, samtlige udentvivl liggende med 

 eensforraig Leining i de foregaaende Bjergarters Hængen- 

 de. Til at begrunde denne Anskuelse skulde vistnok lagt- 



