128 Keilhau 



Jadnems-Fjeldet danner en Bue, som er aaben mod 

 Sydost; efterat have passeret Elven, stege vi op overFjel- 

 dets sydligste Deel, og kom ind paa en vidloftig Slette, 

 som iudsluttes af det bueformige Iloifjeld. Paa det nord- 

 ostlige Been af denne Bue staaer Roset, hvortil der var 

 meget steilt at komme op fra Sletten. — Jadnems- Roset 

 er ikke alene et Rigsgræudsepunkt; det deler ogsaa mel- 

 lem Nordre - Trondhjeras - og Nordlands- Amt, samt imel- 

 lem Jemtland og Åsele Lapmark. Efter vor Maaling staaer 

 det 3822 F. o. II. At Jadnemsfjeldet paa andre Punkter 

 er noget hoiere, og at en dyb Dal ligger umiddelbar un- 

 der Rosets Pynt i Nord, var let Eneste, Landfigurationeii 

 vedkommende, som Taagen og det optrækkende Regnvelr 

 tillod at see. 



I IVJorke og Storm, hvorunder et koldt Regn nedpid- 

 skede, naaedé vi om Natten endelig tilbage til Teltene paa 

 Hoiden over Baimon-Jokk. Uveieret vedvarede endnu om 

 Morgenen den 20de, da vi toge. ud for at erholde et be- 

 dre Tilflugtssted i Hytten ved Ur- Våndet. Planen at tåge 

 over til Gaarden Namsvand ad en nordligere Vei, end forbi 

 Ur- Våndet, havde maattet opgives, fordi de mange Elve 

 paa hiin Kant vare altfor meget opsvulmede af Regnet.— 

 Henved Middag opklaredes Himmelen, og Reisen blev nu 

 fortsat opad den Dal, hvortil man kommer ned fra Passet 

 over Nursvel. Vi droge lige op under den nordlige Fod 

 af dette Fjeld, og saae nu det vide Bassin aabne sig for- 

 an os, hvori Nåms- Våndene og en Mængde andre storre og 

 mindre Soer ere fordeeltc. Vi befandt os endnu henved 

 en Miil fra det bstre Nams-Vand, som var os nærmest, 

 og dog var hele Mellemstykket saagodtsom blot en eneste 



