138 Keilhau 



Hvad Strog og Fald paa Joma-Fjeldet angaaer, da er 

 det vanskeligt at komme efter, om deri hersker nogeii be- 

 stemt Regel. Bjergarteii har vel, hvad dens Hovedmasse 

 betræflFer, en skifrig Struktur; men den afloser sig saa 

 vanskelig efter denne, og er saa kruset skifrig, at den i 

 det Store fremstiller sig hellere som massiv end som skik- 

 tet. Imidlertid syntes det at kunne antages, at Struktur- 

 fladerne, uagtet deres mangfoldige Beininger, tilsidst dog 

 lystre næsten den samme Strog-Lov, som fandtes paaVeien fra 

 Limingen, nemlig en stadig Retning af Skikterne omtrent 

 mellem N. 0. og S. V.; thi paa de Steder, hvor den krusede 

 Struktur veg noget for en mere planparallel , var Faldet 

 fordetraeste indskrænket mellem Retningen mod V. 7^ og 

 V. 10; Vinkelen varierede derhos mellem 40 og 60°; (alt- 

 såa 50*^ V. 7^ r.). Lægge vi nu Merke til, at det un- 

 dersogte Sted paa Joma-Fjeld ligger i een Linie med Oen , 

 i Limingen og Lille-Portfjeld, og at denne Linie svarer til 

 Strog-Regelen, samt derhos at Fjeld strækningen just paa 

 denne Strækning er hoiest, saa kunne vi slutte, atPseudo- 

 Conglomeratet^ der er en yderst seig og Forvitringen trod- 

 sende Bjergart, danner hele denne hoie Ryg paaJomafjel- 

 det, og er derfra fortsat tværs over Limingen. 



Ostlig under Jomas Hiiifjeld fremstikker snart en sort, 

 glindsende, krumbladigLeerskifer, snarten kornig Qvartsski- 

 fer, hvis Skiferflader have et Ovevtræk af den sorte Leerski- 

 fer, 40 — 60*^ V. &|; men Skikterne vare ogsaa her meget 

 hoiede. Ved Birkegrændsen, Gliramerskifer og chloiitag- 

 tig Leerskifer, begge fiinbladige , af lysegron Farve, 60® 

 V. 8i. Nogle Skridt derfra, glimmerskiferagtig Leerski- 

 fer, 50® V. 8^, og tæt ved, den Samme horizontalt skik- 



