142 Keilhau . 



bunden. Feldspathen, tildeels meget grovkornig og ofte i 

 Tvillingkrystaller, er aldeles raadende deri ; Glimmeren dra- 

 ger sig kun som tynde Flammer frem imellem Liudserne, 

 og Qvarts sees næsten slet ikke. 



Den anden Bjergart, som sammensætter Sibmek, maa 

 henfores til Glimmerskiferen, hvis man ikke vil regne ogsaa 

 den til Gneisen. Hovedmassen bestaaer af Glimmer og 

 Qvarts^ men disse Bestanddele ere sjelden til Fuldkom- 

 menhed udviklede deri, saaledes at man forsaavidt kan 

 sige, at en Tendents til Leerskifer- Dannelse er udtalt i 

 denne ubestemte Bildning. I denne Hovedmasse er hvid 

 Feldspath udstriiet, deels meget sparsomt, saa at man kan 

 erholde hele Haandstykker , hvori intet Feldspathkorn er 

 at finde, deels saa hyppigen, at Skifermassen ligner blot 

 et Bindemiddel mellemFeldspathkornenej disse give Bjerg- 

 arten altid et flekket Udseende, og kunne end ikke hvor 

 de ere meest sammentrængte, frembringe Granit-Struktur. 

 Endnu fjernere er Bjergarten fra Gneis-Struktur ved Feld- 

 spathens aldeles uregelmæssige Indblanding, hvorved eu 

 porphyragtig Sammensætning fremkommer, naar Feldspath- 

 Flekkerne ere sparsomme, og Skifrigheden forvirres og 

 ophorer, naar de ere nærmere samlede. Disse Modifica- 

 tioner i Bildningen ere fordetmeste skiktviis deelte fra 

 hinanden, men man seer ogsaa ofte det samme Skikt til 

 een Side at være aldeles fattigt paa Feldspath, medens det 

 til den anden indeholder den i stor Mængde. Ingen anden 

 Bjergart end denne fandtes paa den hele Vei fra Sibmek 

 til Jadnems-Roset, dog er det, efter nogle lose Stykker at 

 domme, rimeligt, at Hornblendebildninger af samme Art som 

 de omtalte ved Jormlien, forekomme underordnet i dette 

 ellers saa monotone Feldt. Ved Jadaems-Roset fremstil- 



