148 Keilhau 



Hvor bred denne Granit-Gneis-Zone paa SteenQeldets 

 Ostside er, kunde formedelst de uafbrudte Bedækninger af 

 Fjeldgrunden, der begyndte med Skovregionen, ikke be- 

 stemmes; men formodentlig begrændses den i Vest af en 

 Glimmerskifer-Zone, der idetmindste nedenfor Finvoldene 

 sees at danne Bunden i den omtalte Parallel-Dal ostenfor 

 selve Nams-Elv-Dalen. Denne Glimmerskifer falder meliem i 

 Finvoldene og Brek-Vands-Elven constant 80 — 90*^ modi 

 O. 9| (0. 8 r.). 



Ved sidstnævnte Elv, en Qvartsskifer, gronfarvet af 

 indblandet Hornblendesubstants, og aldeles lig de omtalte 

 Skikter i Glimmerskiferen ostlig paa Steenfjeld; den er 

 seiger og stryger i h. 2^. Henimod Brek-Fjeld, enHorn- 

 bLendeskifer, som iidentvivl er en krystallinisk Udvikling: 

 af foregaaende Bjergart, 80« O. 10| (90—80» O. 8| r.). 



Paa Brekfjeldets Nordside, hvid, fiinkornig Gneis, me- 

 get fattig paa Feldspath, 70*^ V. 9 ; paa Toppen, den sam- 

 me Bjergart næsten uskifrig, 70 » V. 8i, 8|; nogle Skridtt 

 herfra mod Syd derimod temmelig grovflasrig Gneis medl 

 Ilornblendeskifer, 80— 90» ,0. og V. 91. (Paa Brekfjeld^ , 

 70—800 V. 7| r.). 



Paa Sydsiden af Brek-Fjeldet, fiinkornig, uudviklett 

 Gneis med en tilsvarende Hornblendeskifer, 80» V. 11, 

 lOf, 9| (d. e. V. 91 r.). 



Henimod Tronæs, Glimmerskifer med meer og min- 

 dre fuldkommen udviklet Hornblendeskifer, 80» 0. 10^, 

 10^, 10 (d. e. O. 9 r.). 



Omkring Tronæs og ved Trangfossen er Hovedbjerg- 

 arten Glimmerskifer; nogle Skikter ere faldbaandagtige, 

 og underordnet forekommer den samme Qvartsskifer med 

 Hornblendemasse, som vi nti oftere have antruffet i denne 



