Reise i Jemtland etc. 149 



Egn, og som repræsenterer Horiiblendeskifer; ved Trang- 

 fossen er Hornblenden temmelig vel udviklet deri. Faldet 

 er her 80» mod O. 9— 101 (O. 9f r.). Nærmere Tronæs, 

 uregelmæssig Skiktning. 



Ved Tunsoe-Elven, temmelig charakteristisk Hornblen- 

 deskifer, 70*^ 0. 10^. Halvveis herfra til AasmuJan, Gneis 

 med hyppige Baand og Flammer pf sort Hornbleiide, 80 

 —900 v. 101, N. 12, V. lli (d. e. omtrent V. 9| r.). 



Ved den nordlige Fod af Heimdalhougen, Gneis og 

 Ilornblendeskifer, 80» O. 10^, lOf (d. e. O. 9f r.). 



Hvor Bjergarten dernæst igjen kommer tilsyne nedenfor 

 Fjæi-ingen, er det en tæt, gronlig, af Qvarts og Hornblen- 

 de-Substants blandet Masse, med Feldspath-Flekker; men 

 snart udvikles en krystallinisk Kornighed, saaledes at Horn- 

 blenden bliver fuldkommen tydelig; denne Blandings-Deel 

 tiltager ogsaa i Freqvents, Qvartsen derimod trækker sig 

 tilbage, og man seer en ufuldkommen skifrig Bildning, der 

 staaer omtrent midt imellem Diorit og Hornblende^Gneis, 

 80« V. 10, 0.9|, V. 10 (d. e. omtrent V. 8f r.). Endnu 

 for man er forbi Heimdalhougen, komme hyppige Gneis-Aa- 

 irer, det er at sige sraaa og meget vredne Leier, tilsyne i 

 denne Bjergart, som formodentlig tilligemed Gneis consti- 

 tuerer hele det nysnævnte colossale Fjeld *). 



Forend ved Fiskum-Gaardene var nu ikke fast Steen 

 at see. Her sammensættes Fjeldgrunden af Feldspath, 

 Qvarts, Hornblende og chloritagtig , utydelig Glimmer, 

 hvilke Bestanddele danne gneisagtige Bildninger, i meget 



*) Alle Rullestene i en Elv, som kommer ned fra Heimdals-^ 

 Våndet til Fjæringcn, ere Gneise. 



