Om Altens Kobberværk. 195 



ken ind i merkantile Spekulationer, som man bor soge saa 

 meget rauligt at undgaae. Saavidt jeg veed, anvendes den 

 i hele Tydskland, undtagen i enkelte Tilfælde, kun ved 

 nogle Gruber i Ungarn, men hvor en kyndig Bergmand 

 har bedbmt den ingenlunde at være, uagtet Skinnet, af no- 

 geil oeconomisk og endnu mindre af uogen god moralsk 

 Indflydelse. 



ff. Arbeidernes Lønning og Forsorgning. 



Arbeiderne lonnes maanedlig med rede Penge og Varer 

 efter deres frieVillie og Behov. Enhver havde sin Con- 

 trabog, og deres Afregning syntes at skee med al Orden. 

 Formedelst Vanskeligheden af at erholde Skillemynt og 

 mindre Repræsentativer, havde man været nodt til at ud- 

 stæde smaae Anviisuinger '*'). 



Af Proviant gives dem Rugmeel, Malt, Salt, Flesk, 

 Sondmors Kjod og Smor. Det forste har i de forrige 

 Aar, noget renset, som det giver godtBrod, været bereg- 

 net til 3^ Ort pr. Vog, men maatte i Hosten 1831 for- 

 hoies til 4^ Ort. De fleste Varer komme fra Finmar- 

 kens almindelige Forsorgelsessted — Archangel. En Vog 

 torret Storsei, som paa Roros koster over 96 §. faaes for 

 60 §. 



Det storste Savn er Mangel paa Melk og Ost, Fjeld- 

 bygdernes væsentlige Næringsmidler, og som den dertil 

 vante Organisation vistnok ikke let kan vænne sig til at 

 undvære eller savne i en hoi Grad« 



*) Den almindelige Lon for Skiktarbeiderne var 86 og 40 f., 

 med den Betingelse, at Varerne ei skulde overstige Provi- 



anttaxten ved Roroi. 



N2 



