Om Altens Kobberværk. 197 



for Arbeidernes Kirkegang, som deres Arbeide ved Vær- 

 tet. 



7. Om Skovene. 



Alten er, som bekjendt afv. Buch, Grændsen for Fu- 

 ruens Væxt, og da Kysten næsten overalt har en bergig 

 Charakter, og Fjeldene bratte Afhænge mod Fjorden, saa 

 skjonnes let, at Furuskoven kun maa være indskrænket 

 til mindre Strækninger i nogle enkelte Hoveddale og Tver- 

 lier, som have en for Yegetationen mere gunstig Belig- 

 genhed. 



Om Bosecap hen til Altengaard bestaaer Terrainet 

 meest af en grov Kieselsand med Furuskov, som er taa- 

 lelig conserveret og renset, men ofte mangler Underskov, 

 og hvis kortere Væxt giver Havets Indflydelse tilkjende. 

 Med nogen Fjernelse fra Soen og Lye mod Havvindene 

 faae de strax en noget rankere Væxt, og paa enkelte Ste- 

 der op ad Alten Elv, hvor den, skjont ofte sparsomt, 

 vedholder 3 til 4 Mile fra Soen , saae jeg hoie Træer 

 baade af Furu og Bjerk, som viste, at de her vel kunde 

 trives, men tildeels vare meget hindrede i Væxten ved 

 yngre og ældre Nedfald, og ved at kjæmpe om deres Næ- 

 ring i den aldeles vilde naturlige Tilstand. 



I Fjordens sondre mod Nord vendte Dale og Afhænge 

 gaaer Furuskoven ikke ud en for de inderste Tverarme — 

 Kaafjorden og Qvænvigen, og uagtet den her gaaer en Miil 

 op ad Dalen, og om Værket til en Hoide af 3 til 400 Fod, 

 saa er den allerede 1 Miil nordligere i Talvig forsvundet, 

 og over det tildeels græsrige og saa godt dyrkbare Alteid, 

 er, skjoudt i kun 2de Miles lige Afstand, intet Spor af 

 Furuskov mere. Paa den nordre Side af Fjorden vedholder 



