Om Altens Kobberværk. 208 



Forholde kan erhverves, at afværge eller betydelig for- 

 mindske Iiidflydelsen af et modende Uhefd. Man bor 

 derfor, om og en storre sikker Tilgang er aabnet for den 

 næste Tid, dog vist ikke antage et storre Personale, men 

 især soge at fæste Arbeiderne til Værket, ved, som be- 

 gyndt, at tildele dem passende Stykker af den dyrkbare 

 Jord i Nærheden, og hvoraf der, ved en fornuftig Skjøt- 

 sel, vil være nok til inden ^ Miils Åfstand at forsorge 

 dem med det, som enten ikke er at faae, eller vel lader sig 

 kjobe i nogen Afstand, samt give dem en gavnlig og for- 

 friskende Sysselsættelse uden for deres Arbeide ved Vær- 

 ket. De vilde da og rimelig finde sig tjente med en no- 

 get mindre end den nuværende Betaling, hvorved kun et 

 rigt Værk i Længden kan bestaae, skjont det Frincip, at 

 de bor have deres gode tarvelige Udkomme, især for en 

 noiere Erfaring tydeligere erkjendes. Thi hvorledes man 

 bær sig ad, vil dog Forholdet ellers i Længden vorde: 

 Slet Lon, slet Arbeide. 



Under Værkets forhaabentlige Vedvarenhed kunde 

 det vel fortjene Overveielse, om ikke en kongelig Embeds- 

 mand i Faget her burde ansættes, der tillige kunde have 

 Opsyn med de herværende for Finmarken saa vigtige Sko- 

 ve, og som i andre Henseender, der ligge udenfor den 

 geistlige og civile Kreds, med nogen Sagkundskab kunde 

 være et Middel til noiere Oplysning om Egnens og Næ- 

 ringsveienes Tilstand, deres Vedligeholdelse og Fremskri- 

 den. Udgifterne vilde vel ved heldige Valg, under en 

 over en borneret Handelsberegning ophoiet Anskuelse, ikke 

 komme i Betragtning. 



Værkets Indvirknitig , foruden raiddelbar paa andre 

 fattige Egne, hvorfra Arbeidere deels ere flyttede derhen, 



