Ferdinandea. ^1% 



brode do^ ikke BiiJgerne derpaa, og ei heller fandt man 

 2 Kabbellængder fra Oen Biiiid paa 50 Favne. Ifolge man- 

 ge Ledninger niaae antages, at enhvert Skib kunde nær- 

 me sig Oen paa et Par Kabbeilængder nær. Paa Stran- 

 den laae nogle dode Fiske og i Cratersoen fliid en dod 

 Fugl — rcUe. 



Valeur anfiirer tillige, at han paa Malta talte meden 

 svensk Soelieutenant Zederstrom, der havde været med 

 det engelske Skib St. Vincent, da Oen blev af de Engel- 

 ske tågen i Besiddelse, og som fortalte, at Oen paa den 

 Tid var meget hoiere, og at dengang udkastedes Ild- 

 flammer af Kra,terct. 



Tavle V Fig. 2 viser Grundtegning af Oen. Fig 4 

 Gjennerasnidt efter Linie A. B og Fig. 5 efter Linie C. D. 

 Fig. 6 er en Fortoning peilet i Syd 27" Vest. Afstaiid ^ 

 Miil, og Fig. 7 i Syd 22« Ost, Afstand f Miil. 



Den 25 September udgik DHrr. Hoffmann, Escher og 

 Pbilippi i en Fiskerbaad fra Mazzara for igjen at besoge 

 Vulcaniien, hvorhen de kom den 26de om Morgenen. En 

 heftig Vind hindrede dem fra at lande ved det da ene 

 bestigelige Punct paa Nordostsiden. Her var det Gemel- 

 iaro liavde bemærket den ovenomtalte Aabning ,i Crater- 

 randen, men denne var nu, skjondt lavere end paa de ov- 

 rige Sider, dog fuldkommen sluttet. De Reisende ansa^e 

 Craterranden at være hiiiest mod Nord omtrent 70 til 80 

 Fod, noget lavere mod Syd. Oen havde hoist en Længde 

 af 600 Fod og en Omkreds af 2000 Fod, Man ansaae, at 

 den nu var mindre end ved forste Besog, og viste Kystens 

 afrevne Form, at Oen siden den Tid maatte have aftaget. 

 De Reisende saae, hvorledes Bolgerne bestandig nedrev store 

 Stykker af Craterranden, saaledes at Hoffmann antog, at 



O 2 



