212 Om Isola 



skulde Nedstyrtningen paa samme Maade gaae frem, Tilde 

 hele Oen i den paafolgende Vinter blive aldeles bortskyl- 

 let. Kystens skarpe Brud gav Anledning til nærmere Be- 

 tragtning af Oens Material og Bygning. Man fandt den 

 overalt at bestaae af en lagviis opkastet sort Sand med 

 iblandede Slagstykker. Lagene bleve især synlige ved det 

 mellem dem iid blomstrede hvide Havsalt, og saae man ty- 

 deligen, at de heldede eller faldt saavel indad mod Crate- 

 ret som udåd mod Kysten. 



Paa Sydvestsiden bemærkedes en maadelig Svovelvand- 

 stoflugt, deriraod paa Nordvestsiden en paafaldende Lugti 

 af Naphta eller Bitumen. 



Den 29de September besogtes Oen af et Skib , der 

 foranlediget af Pariseracademiet fra Toulon var udsendt 

 til dens Undersogelse. Prevost, der var Expeditionens 

 Geognost, har gi vet Beretning over Undersogelsernes Re- 

 sultat. 



Man fandt Oen paa 1 Miils Afstand omgiven af em 

 Zone guulagtigt Vand ; dens Orakreds 700 Meter, Hoiden i 

 lo Meter. Ingensteds viste sig fast Berg, men ikkun en ; 

 los Sand med iblandede Slagstykker. Lagenes Fald an- 

 fores som ovenfor. Våndet i Cratersoen var orangeguult 

 bedækket med Skum, af + 95» til 98» C, tilsyneladende 

 i Kog formedelst opstigende hvide Dampe, der ogsaa trængte 

 frem af utallige Revner, som især fandtes paa Sydsiden, 

 og som der strakte sig ud i selve Havet, saa at ogsaa fra 

 dette fremkom en Damprog. Den af Revnerne og af selve 

 Jordbunden paa utallige Steder udstroramende Gas var ei 

 antændelig men ofte brændende heed. Paa et Sted nær 

 Cratersoen trængte der frem Damp, som afsatte Svovel 

 og Salt. 



