230 H. C. Strom 



at grunde over, livorfra de som blot Masser ere komne i 

 Skiferen , (thi de vare der da for som saadanne), men 

 Spihgsraaalet om deres relative geologiske Betydning som 

 bestemte Bergarter og deres Udviklingsmomenter staaer 

 vel eudnu for storste Deel tilbage noire at udforske og 

 betegne. 



Og hvordan endog Videuskaben vil finde det rigtigst 

 at bringe den ovenmeldte Leiningsform i Forbindelse med 

 andre Formationers relative Aldersforholde, saa synes mig: 



dre omdannede Stykker af Skiferne i sig. Porphyrens Ud- 

 dannelse af Granitsyeniten er især om Meissen tydelig at iagt- 

 tage. Porphyren paa Gieldreaasen, osten for Christiania, 

 viser sig ogsaa som en tydelig Gang, er tildeels aldeles lig 

 den under aldeles analoge Forholde ved Freyberg, og dan- 

 ner nok Bunden i det Skaar, hvorigjennem Veien gaaer. 



En speciel Monographie af de mærkværdige Grtinsteen- 

 gange i det sydlige Norge vilde være af særdeles Interes- 

 se. Især tilh»irende Transitforniationen tindes de ogsaa man- 

 ge Steder i Urskifcren, men mon ikke deres Forekommende 

 her skulde være indskrænket til den ftirstes Nærhed, — og; 

 livorpaa skulde dette tyde lien? Den mærkværdigste , som i i 

 Urskiferen er forekommet mig, fandt jeg i 1814 ved Smeds- 

 liammer i Land tildeels meget krystallinisk uddannet. En, 

 skjiindt lidet udstrakt , mærkværdig Gang saae jeg paa en 

 Excursion med Prof, Smith og Hr. vonLinstov i Aasen oven- 

 forStrom ved Drammen, En Gang af kun i til J Alens Mæg- 

 tighed gjennemsætter verticalt Kalkstenen; men er dog af- 

 eondret i meget regelmæssige 6sidige S«)iler i en horizon- 

 tal Retning, og under en ret Vinkel liggende mellem Gan- 

 gens Sider. Samme Phænomen har man fundet ved Basalt- 

 gange i Irland o. fl. St. Ved Ravnsborg er en Gronsteengang 

 >nfd smaae Ku gler af Kalkspath. 



