250 M. Keilhau om 



Pag. 142: Det lave Land (ved Sydkap) dannede ik- 

 kun en smal Strandbred ved Bjergfoden. Det bestod at- 

 ter fordetmeste af en tor og haardpakket Steen- og Gruus- 

 bund, hvorpaa den svage Vegetatlon dog mod Sædvane 

 var temmelig jævnt udspredt. Ellers forekom der ogsaa 

 side, af smaae standsede Bække dannede Myrsteder, som 

 vare bedækkede med Lovmosser og yderst sparsomt Græs; 

 hist og her fandtes en fugtig og aldeles nogen Leer- 

 grund. — — ' 



Hvad iovrigt Væxterne angaaer, da vare de omtrent 

 4e samme som de paa Beeren-Eiland ; faa af disse savne- 

 des, og et Par nye fandtes. Disse hoie Breders Floraer 

 i Almindelighed mere bruun og rodlig, end gron ; her hav- 

 de den hine Farver i en paafaldende Grad , hvortil dog 

 vel ogsaa Aarstiden bidrog noget. Salis polaris lod al- 

 lerede sit gule Lov falde. — 



Pag. 164 : Vegetationen var langt rigere, end det paa 

 denne hoie Brede var at vente. Jeg samlede paa Stans- 

 Forland 26 phanerogame Plantearter; af uf uldkomnere Plan- 

 ter fandtes 34 Arter, og de sidstes Antal skulde sikkert 

 være blevet meget storre, dersom Adgangen til Havets 

 Væxter havde været heldigere. Overalt, hvor jeg havde 

 Anledning til at soge i Soen, var Vegetationen enten gan- 

 ske tilintetgjort eller idetmindste for en Deel hindret af 

 Drivisen, som idelig gnider og skaver paa Kysterne ; jeg 

 fandt derfor i det Hele ikkun tre Tangarter ved Stans- 

 Forland ; ved Sydkap erholdt jeg slet ingen, hvilket lige- 

 ledes havde været Tilfældet paa Beeren-Eiland. 



Pladsen udenfor Husene paa Stans-Forland var saa 

 frugtbar, at en Græsart {Alopecurus ovatus), somereien- 



