274 C. B oe c k , om et 



dovetjthi jeg samlede mig forst igjen i Folelseii af at 

 være iraaV«ie til at falde omkuld. I flere Secunder kun- 

 de jeg ikte sée. Det var som ved en begyndende Besvi- 

 melse aldeles miirkt for Oiene. Jeg folte en besværlig 

 Beængstelse; der forst forsvandt efterat jeg havde gaaet 

 flere Skridt, og- s»m^^jeg< troer opstod^ ved hindret; Aande- 

 dræt. 



Mine Ledsagere som stode et Par Skridt fra mig og 

 nogle Fod lavere, havde ei bemærket nogen Lysning, men 

 med Folelsen af en Rystelse gjennem Legemet horte de et 

 kort og ei meget stærkt Tordenskrald. Umiddelbar 

 ovenpaa Explosionen fulgte en Pladskregn, saa voldsom 

 at vi strax bleve aldeles gjennemblodede. 



VOrt paa Jerkind tilbageværende Folge havde bemærket 

 Over^ Jeitberget et klart Lyn, der fulgtes af et raskt Tordenslag» 

 Om dette Lyn var det samme, inden for hvis Sphære vi vare, 

 er vel; uvist^ men dog sandsynligt, da der ikke af os lige- 

 saalidt som fra Jerkind var fra denne Kant bemærket no- 

 gen anden saadan Explosion. Hvad der meest skulde tale 

 mod Identiteten af begge , er den Omstændighed at man 

 fra Jerkind havde hort et stærkt Tordenskrald, medens 

 vi horte et ubetydeligt. Men her var vel muligt, at den 

 gjennem os virkende electriske Strom havde depriraeret Ho- 

 renervernes Virksomhed. At jeg forholdsviis til mine Led- 

 sagere kun horte en svag Lyd, forsaavidt saadant kan be- 

 stemmes efter Beskrivelse, taler herfor, og at jeg en kort 

 Tid efter Explosionen ei kunde see ligesom ei heller 

 ordentlig drage Aande, synes ogsaa at bekræfte den electri- 

 ske Stroms deprimerende Virksomhed paa Nervesystemet, 

 hvilket da ogsaa overeenstemmer med Erfaring. 



