om Stikkelstadslaget. £86 



af Epochen for denne Flugt at være Aaret 309 f. Chr. 

 og udleder tillige, at en liden Berigtigelse er nodvendig i 

 den i vore nyeste Maanetavler antagne hundredeaarige Be- 

 v^e^ge]se af Maanebanens Knuder *). 



I vort Fædreilelands Historie er Slaget ved Stikkle- 

 stad, htor Kong Oluf den Digrey senere hen kaldet den 

 hellige, faldt som Offer for sin Iver for Christendommens 

 Indforelse, en hoist mærkværdig Begivenhed, fordi dette 

 Slag var den sidste Kamp mod Hedenskabet, og Olafs Dod 

 snart gav Anledning til Christendommens almindelige Ind- 

 f orelse i Norge. Tiden, da dette Slag blev holdt, angives 

 ikke af Snorro Sturleson ; meH han anmærker kun, at det 

 var en Onsdag den 29de Juli. Imidlertid beskriver han 

 klarligen, at midt under Slaget \nAttaS en 'total Solfor- 

 Tnorkelse, som forvandlede Df^en til rmfic Nat, og forsin- 

 kede Slagets Udfald, i det de stridende Parter toge Feil 

 af hinanden. Denne Omstændighed kan lede os til Bestem- 

 melsen af Dagen og Aaret. Snorros Beskrivelse over denne 

 Omstændigheld ér omtrent f olgende: 



Kongens Stridsmænd gjorde Anfald paa den oprorske 

 Bondehær med folgende Anskrig: "frem, frem! Christne 

 Mænd, Korsmænd, Kongens Mænd !" Endeel af Bonderne 

 gjentoge dette Udraab ; og da andre af Bondehæren hiirte 

 dette, anfaldt de dem i den Tanke, at de horte til Kon- 

 gens Hær; og de sloges saaledes med hinanden indbyrdes 

 en rum Tid, hvorved mange ' faldt, inden^^e opdagede 

 Vildfarelsen. Thi, heder %ét, "beitet vaifsiÉukt og Solen 

 skinnede paa klar Himmel; tiS)én'^ld^'*StHiiéti^feegyndte tog 



Bodet aitron. Jahrb. 1824, S. 137. 



