Příspěvek ku posouzení původu ruly od hradu Husy. 9 



O tom faktu však, že zde jsou stopy starších, rozložených živců, 

 svědčí již primární uzavřeniny šupinkovité světlé slídy a kaolinovité 

 hmoty v některých zcela čerstvých živcích, jak svrchu bylo poznamenáno. 

 Máme však zde i nepochybné malé drobty živců alkalických, na 

 nichžto zřetelná jest kataklasa, spojená se značným rozkladem, a přece 

 bývá skupince drobtů takových přimísen někde čerstvý biotit, vší de- 

 formace prostý, kdežto jiné skupinky klastického živce obsahují v sobě 

 biotit rozložený, někde i kataklasou ohnutý. Drobty prvnějšího druhu 

 se přimíseným čerstvým biotitem lze dle toho pokládati za starší 

 nežli biotit sám, t. j. za starší nežli nynější rula sama, a máme zde 

 opět jedno svědectví, že rula nynější od hradu Husy jest překry- 

 stalovanouasice původně klastickouho minou. Skupinky 

 starších takových drobných klastických zrnek živce a křemene činívají 

 dojem skupin zrnek sobě cizích, odjinud na nynější místo přinesených: 

 lze mysliti, že byla tu původně hornina sedimentární, kterýžto 

 úsudek ovšem podporován jest i vrstevnatostí její. 



Za třetí známku, že máme zde horninu překrystalovanou, po- 

 kládám přítomnost hojného na některých místech, zcela authigenního 

 a vzhledem ku rule nynější i soudobně vytvořeného sillimanitu. Na ně- 

 kterých místech horniny totiž postrádáme živců úplně nebo skoro úplně, 

 místo nich nalezneme křemen se sillimanitem, k nimžto přimíseno bývá 

 někdy něco světlé slídy. Spojení sillimanitu se křemenem jest takové, 

 že křemen činí aggregaty zrn rozmanitých tvarů, jimižto prostupují 

 jehlice sillimanitové, kratší neb i značně delší nežli jednotlivé křemeny, 

 a bývá sillimanit buď snopkovitě seskupen nebo všelijak roztroušen. 

 Někdy činí skupiny křemene a sillimanitu již na první pohled dojem 

 aggregatů druhotně vzniklých, součet pak Al 2 SiO g -f- Si0 2 = kaolinu 

 bez vody H 4 Al 2 Si 2 9 — 2H 2 = Al. 2 Si 2 7 . Zjev tento poukazuje na 

 původ skupin oněch ze živcův alkalických, čemuž místem mohla 

 by nasvědčovati i přítomnost světlé slídy, ježto vzniká vá také roz- 

 kladem těchže živců. Negativní jakousi podporou úsudku toho může 

 býti i nepřítomnost rud v aggregatech takových. 



A opravdu sillimanit v horninách vy vřelých, t. j. v horninách 

 z magmatu přímo vzniklých pravidlem se nevyskytuje, nýbrž hlavně 

 v horninách proměněných, a sice bud v drcených horninách n. p. 

 žulách, nebo v horninách kontaktem s vy vřelými horninami promě- 

 něných, n. p. v rulách a sedimentárních břidlicích.*) Tu sillimanit 



*) Srovn. : Justus Roth: Allgem. u. cliem. Geologie, III. Band, I. Abth. 

 (Berlin 1890), pag. 121, 125 a j. — H. Rosenbusch: Mikrosk. Pnysiographie, 

 II. Theil, 3. Aufl., pag. 78, 79, 80, 100. 



