16 III. Jindřich Lad. Barvíř: 



tělem ku nynější podobě svoru toho vešker en biotit, 

 granát a magnetit, možná pak, že i všechna světlá slída 

 jsou součástkami authigenními a se svorem soudobně 

 vzniklými. Že pak se podobá, jakoby některé aggregaty drobného 

 biotitu a drobné světlé slídy byly vznikly druhotně, také však z toho 

 zjevu, že svor obsahuje také drobná, dle celého způsobu výskytu starší 

 klastická zrnka křemene, nezřídka jakoby sedimentárním způsobem 

 seskupená, lze tuším souditi, že svor od Eisensteinu byl horninou pů- 

 vodně klastickou, a sice sedimentárně klastickou, zrna 

 značně menšího nežli činí průměrné rozměry zrnek nynějších, později 

 překrystalo vanou. 



Ale jest patrno, pokud zkoumáme toliko výbrusy tohoto svoru 

 všeho živce prostého, že, nebýti úlomkovitých zrnek křemene, nebylo 

 by možno tak snadno prohlásiti horninu za překrystalovanou. Z povahy 

 některých aggregatů biotitových a světlé slídy samotných následovala 

 by sotva jen pravděpodobnost o nějakých změnách látky, více pak 

 nic. Hornina jest opravdu největším dílem krystalickou. I záleží tím 

 více na vyhledání co nejčetnějších takových zrnek křemene, o nichž 

 dalo by se říci, že jsou starší nežli svor nynější podoby sám. A tu 

 bylo by lze ukázati ledakteré zrnko křemene, jež překáželo vývoji 

 biotitu, pročež tento má v sousedství i zubaté obrysy onoho. 



Zvláště tuším povšimnutí hodné příklady poskytují zrnka kře- 

 menná, uzavřená ve větších granátech, součástce to se svorem sou- 

 dobně vzniklé. Granáty ty dosahují 5, 6 až 7 mm velikosti a jsou 

 to bud oblá nebo hranatě podlouhlá zrna. Obsahují přehojné uzavřeniny 

 křemenných zrnek, jejichžto celková prostora činívá místem více nežli 

 objem vlastní granátové hmoty, i vznikají ze granátu tvary buněčnému 

 pletivu rostlinnému ne nepodobné. Bývají granáty s hojnými uzavře- 

 ninami arciť i v jiných svorech, ale v našem jsou velmi význačný. Pří- 

 klady jejich podává z výbrusů obr. 2., 3. a 4., každý 4X4kráte zvětšený. 

 Ponejvíce vyplňuje jednu dutinku jedno zrnko křemene, hranatě allo- 

 triomorfní 1 / i až 1 J S mm veliké, a obrysy dutinky řídívají se, jak aspoň 

 často dobře bývá patrno, dle obrysů zrnka toho a nikoli naopak. Ani 

 tvar ani uspořádání zrnek křemenných nejeví žádného vztahu ku kry- 

 stalické stavbě granátové hmoty. Mezi nejbližšími zrnky křemene 

 zbývá často jen velmi málo prostoru, vyplněného nápadně uzounkým 

 proužkem granátu. Tuším, že nemůže býti pochybnosti o heterogenním 

 původu aspoň značného počtu takových zrnek křemenných, byt i ně- 

 které ve granátu uzavřené zrnko křemenné přece považováno býti 

 mělo za chemickou vyloučeninu, vzniklou při krystalem granátu. 



