4 III. Jindřich Lad. Barvíř: 



rámcem, clo néhož rula ponenáhlu přechází. Malé vápencové čočky 

 v rule takového rámce ponejvíce nemívají. 



A. Mikroskopická povaha dolomitického vápence. 



Ve výbruse nalezneme, že některá zrna jsou čirá, jiná pak 

 poněkud bělavě zakalena. Obojí jsou mnohočetně lamelována, ale kal- 

 nější zrnka jevívají mezi kříženými nikoly nezřídka četnější mnoho- 

 četně lamelování a často zřetelně menší lom světla — pomocí methody 

 Becke-ovy — nežli zrnka čistší, I jest hmota zrnek zakalených bližší 

 hmotě vápencové, čirá pak hmota jest magnesiem bohatší. Zakalení 

 bělavých zrnek pochází od přimíseného bílého, poněkud nahnědlého 

 neurčitého prášku, stejnoměrně nebo nestejnoměrně rozsetého. Dalšími 

 uzavřeninami vápence dolomitického jsou drobounké kapičky čiré 

 tekutiny s bublinkou, dílem ve hmotě zrnek samé roztroušené, dílem 

 na zvláštních puklinkách seskupené — tekutina ta jest aspoň částečně 

 nepochybně vodou - , pak černý prášek grafitový, místem i šupinky 

 grafitové omezení z části krystalografického. 



Obrysy zrnek dolomitického vápence jsou zubaté neb i drobně 

 laločnaté a připadají u zrnek sousedních zcela přesně do sebe. Patrně 

 překážela si zrnka při krystalování vzájemně v idiomorfním vývoji 

 a vykrystalovala více nebo méně současně. 



Akcessoricky vyskytují se v dolomitickém vápenci mimo 

 flogopit a grafit ještě : forsterit se serpentinem, chondrodit, křemen, 

 titanit, apatit a slabě nahnědlý granát. 



Flogopit bývá ve výbruse jen velmi slabě přibarven na hnědo, 

 nezřídka naskytne se čirý, ale od muskovitu rozezná se pomocí kon- 

 vergentního světla, v němžto jeví se býti skoro jednoosým. Uzavírá 

 místem stopy vápence, i jest nepochybně authigenní součástkou tohoto. 



Forsterit činívá zrnka na 1 mm veliká. Mezi kříženými 

 nikoly jest vyznačen vysokými barvami interferenčními, zhášením ku 

 podélnému směru a ku pravidelnějším štěpným trhlinám rovnoběžným, 

 skýtá v konverg. polar, světle obraz dvou opt. os o velkém úhlu, 

 větším, nežli jest úhel zorného pole mikroskopu, opt. -j-, rovina os opt. 

 jde příčně a sice rovnoběžně ku ploše spodové. Serpentin z for- 

 steritu vznikající činívá nepravidelně rozsázené, vějířkovité skupinky 

 vláknitého slohu, o délce vláken opt. negativní, nebo jest šupinkovitý 

 o délce tenkých průřezův opticky positivní. Ve výbruse jest čirý, 



