Příspěvek ku posouzení původu ruly od hradu Husy. 



I. 



V okolí zřícenin hradu Husy v JZ Čechách — mezi Záblatí a Volary 

 — vyskytuje se po levém břehu řeky Blanice několik ložisek krysta- 

 lického dolomitického vápence v rule, z nichž některá jsou v rule 

 úplně uzavřena. Vápenec jeví tmavší a světlejší proužkování pro při- 

 mísené místem hojnější šupinky flogopitové nebo prášek grafitový, 

 proužkování to pak jde přesně shodně s rovnoběžným slohem ruly. 

 Rula sama obsahuje tu i tam vtroušeny také velmi drobné čočky 

 vápencové a v jednom ložisku vápence zase, několik metrů mocném, 

 naskytla se i tenká vrstva ruly, od jednoho kraje nesouvisle jdoucí 

 až do polovice ložiska, vrstva to místem až 3 cm široká a zcela sou- 

 hlasně jdoucí s vrstvením vápence. Mikroskopickým pozorováním dalo 

 se zjistiti, že vrstva ta do vápence ponenáhlu přechází. Ze zjevů 

 právě vypsaných lze konstatovati nepochybnou příslušnost vápence 

 k rule, i umínil jsem si vybrané partie ruly této a vápence mikro- 

 skopicky prozkoumati zejména za tím účelem, nedalo -li by se říci 

 něco určitějšího o původu těchto hornin. 



Rula sama jest biotitická rula hnědošedé barvy, prostředně veli- 

 kého zrna a zřetelně vrstevnatá. Ve složivu svém obsahuje přimísené, 

 několik cm dlouhé proužky křemenné, řidčeji živcové, souhlasně jdoucí 

 s rovnoběžným slohem jejím, nebo malé křemenné čočky, kolem 

 nichžto řádky ostatních součástek se zahýbají. Rovnoběžný sloh záleží, 

 jak u rul vůbec bývá, v tom, že střídají se tenké tmavé proužky 

 biotitem bohaté se proužky světlejšími, hlavně ze křemene a živců 

 složenými. Tyto jsou zde poněkud širší nežli proužky biotitové. 



Vzhled hornina má na místech nezvětraných, t. j. vnitrnějších 

 dosti čerstvý. 



Vápenec činí zrnka l a / 2 až 3 mm velká allotriomorfně vyvinutá, 

 barvy bělošedé neb šedobílé, často zřetelně zakalená. Jest silně ma- 

 gnesnatý. Mokrou cestou po úplném vyloučení kalcia obdrží se fos- 

 forečnanem sodnatoammonatým hojná sráz magnesiová. Hustotu určil 

 jsem na třech vybraných, dle možnosti homogenních kouscích roztokem 

 Thouletovým na 2*827 . . 2*828. Data tato jsou již velmi blízka hustotě 

 dolomitu, zde však budiž zván ještě dolomitickým vápencem. Ve 

 spektroskopu i po navlhčení kyselinou solnou dává toliko reakci na 

 Ca a Na. 



Dolomitický vápenec přechází bud přímo do ruly nebo bývá od 

 ní oddělen něco přes 1 cm širokou obrubou, t. j. bělavým kompaktním 



i* 



