10 VIII. Emil Votoček: 



fenylhydrazinu a 7,5 g kryst. octanu sodnatého. Získán krásuě žltýu 

 osazon, prostý pryskyřic. Odsát, promyt vodou a na pórovitém talíři 

 vysušen, ukazoval, rychle zahříván, bod tání 192° — 193°. Než-li jsem 

 přikročil ku frakcionované krystalisaci tohoto osazonu, provedl jsem 

 ještě následující pokus. Na směs 1 mol. rhamnosy a 1 mol. glukosy 

 působeno jako shora fenylhydrazinacetatem i získána směs osazonû 

 obou cukrů, jež měla skoro tentýž bod tání jako osazon surového 

 syrupu cukerného z konvolvulinu, totiž 193° — 194°. Shoda tato je na 

 každý způsob zajímavá. 



Frakcionovaná krystalisace osazonu z „konvolvulosy" ukázala 

 rázem, že jsou přítomny osazony dvou různých cukrů. 



Osazon bodu tání 192° — 193° rozpuštěn za varu v alkoholu 

 poněkud zředěném, po vyloučení se jisté části krystalů (I. frakce) 

 rychle matečný louh odsát a další krystalisaci ostaven. Po 2denním 

 klidu získána II. frakce, a ze zbylého louhu matečného zředěním 

 vodou konečně frakce poslední (III.). Frakce I. tála při 202°, II. při 

 204°; spojením obou a krystalisaci z alkoholu získán osazon b. t. 205°, 

 což jest fenylglulcosason. I Taverne zmiňuje se ve své práci, že ob- 

 držel osazon bodu tání 205°, jest tedy přítomnost d-glykosy vzhledem 

 k ostatním pokusům v syrupu konvolvulinu zjištěna. Frakce III. tála 

 při 164°, další krystalisaci stoupl bod tání až na I69 x / 2 , kterýžto bod 

 tání liší se jen o 1,5° od onoho, jejž nalezl Raýman pro rhamno- 

 sazon nezcela čistý (171°). 



Rovněž extrakcí osazonu surového vroucím acetonem (způsob 

 Willem navržený při osazonech cukrů z hesperidinu) bylo lze snadno 

 získati fenylglukosazon b. t. 203° jedinou operací, kdežto osazon 

 druhého cukru zůstal v roztoku. 



Právem mohl jsem se domnívati, že ze syrupu cukerného z kon- 

 volvulinu po vykvaše/ií cukru kvasitelného obdržím osazon druhého 

 cukru (methylpentosy). Tato ' domněnka byla potvrzena následovně. 

 Zbytek po kvašebním pokusu zbaven kvasnic filtrací, odpařen na 

 skrovný objem, odbarven spodiem a připraven osazon. Tento tál po 

 překrystalování z alkoholu při 163°— 164°, další krystalisaci stoupl 

 ještě o několik stupňů; jest tedy identický s osazonem III. frakce, 

 získané jak nahoře uvedeno. 



Osazon zla II. frakce shora získaný (b. t. 205°) rozpouští se 

 jen těžko v studeném acetonu, kdežto osazon frakce III., jakož i ten, 

 jenž po vykvašení byl získán, jest v acetonu i za chladu nadmíru 

 rozpustný. I tyto poměry rozpustnosti souhlasí naprosto s oněmi, 



