16 X. Čeaěk Zahálka : 



fak o tom při pásmu X. podrobně se zmíníme. 



Gümbel 21 ) zmiňuje se též o vrstvách našeho pásma VIII. v jeho 

 proíilu od Lenešické cihelny ku Břvanům s hora dolů takto: 



„6. fester, jedoch düngeschichteter, desshalb bröcklicher, weiss- 

 gefieckter Grünsandstein mit Area cretacea, RhyiicJioiiella allata. 

 Pectunculus sp. l 1 // 



7. fester, kalkiger Grünsandstein in dicken Bänken, mit groben 

 oft grünen Quarzkörnchen und zahlreichen Versteinerungen, namentlich 

 Lucina lenticularis in Unzahl 5' 



8. weicher, grünlicher Sand, welcher hier das tiefste aufge- 

 schlossene Glied zunächst an der Ziegelhütte ausmacht; es steht 3' 

 mächtig an 3' 



Tyto vrstvy má Gümbel za aequivalent jeho »Malhûtser 

 Schichten. 11 Srovnáme-li je s naším profilem 85. a 89, odpovídají do- 

 hromady pouze našemu souvrství VIIIí. 



Ve vrstvách, které zde Gümbel popsal, uvádí se mezi jinými 

 skamenělinami zvláště Area cretacea (čili naše Area subglabra), a 

 Lucina lenticularis (čili naše Eriphyla lenticularis) in Unzahl! Ani 

 já ani žádný geolog přede mnou nenalezl zde tyto skameněliny. Tím 

 ovšem nikterak není řečeno, že by se tam nemohla Area subglabra 

 a Eriphyla lenticularis nalézati. Vždyt je nám známo, že obě tyto 

 skameněliny se vyskytují v pásmu VIII. v okolí Ripu. Praví-li však 

 Gümbel. že je tam „Lucina lenticularis in Unzahl", zajisté bychom 

 tam nalezli a s námi i jiní geologové aspoň jediný exemplár. Zdá se 

 tudíž, že uvádění těchto skamenělin se strany Gümbla jest pouhá 

 domněnka, kterou se má odůvodniti, že vrstvy jmenované náleží ku 

 Gtimblovým Malnickým vrstvám u Malnic, kde je ovšem Area sub- 

 glabra i Eriphyla lenticularis velmi hojná a význačná. 



Gümbel ve zmíněném profilu uvádí též mladší i starší vrstvy 

 než-li jsou ony 6, 7 a 8. Pořádek těchto vrstev nesouhlasí však 

 s přírodou čili se stratigrafickými poměry našeho křídového útvarib 

 poněvadž Gümblovi nebylo známo veliké množství dislokac mezi Le- 

 nešickou cihelnou a Břvany. Dislokacemi těmi vrženy byly často vedle 

 sebe, po obou stranách rozsedlin dislokačních, vrstvy, co do stáří 

 úplně rozdílné. O neobyčejně velkém množství spongií, jež vrstvy 6, 

 7 a 8. chovají, se Gümbel v profilu svém nezmiňuje, ačkoliv mu zdejší 

 studie Romingerovy známy byly. Pravit: „Die Profile N. von Laun am 

 Fusse des Ranayer — und Chlumbergs, welche durch Rominger's 



' n ) Beiträge str. 527, 528. 



