XII. 



Btuticnaté soli kyseliny jantarové, jablečné a vinné. 



Napsal Jos. Hanuš v Praze. 

 (Předloženo dne 1. dubna 1898.) 



Dělení kyseliny jantarové, jablečné a vinné jest spojeno s velikými 

 obtížemi, poněvadž vlastnosti těchto kyselin jsou podobné a zejména 

 soli jejich nejeví žádného karakteristického chování, na základě kterémž 

 by stanovení jednotlivých těchto kyselin vedle sebe bylo spolehlivé. 

 Dělení těchto tří kyselin má značnou důležitost při stanovení jich ve 

 víně. ovocných šťávách, při vyšetřování poměru glycerinu a kyseliny 

 jantarové v pivě atd. Stává arciť celá již řada method (Pasteub, 

 Katser, Schmitt a Hiepe, Micko atd.*), Rau však všem těmto me- 

 thodám vytýká nedokonalost a navrhuje vlastní methodu, spočívající 

 na rozpustnosti jablečnanu barnatého v 70% líhu, odstranění kyseliny 

 vinné solucí horečnatou a po náležité úpravě ve filtrátu sráží kyselinu 

 jantarovou dusičnanem stříbrnatým. **) Činí se však i tu námitka, že 

 vylučování jantaranu stříbra neděje se kvantitativně. Zkoušel jsem 

 tudíž, zdali by použitím solí rtutičnatých kyselina jantarová a oba její 

 bydroxyderivaty nevylučovaly se kvantitativně ve formě vážitelné. 

 Všecky tyto kyseliny srážejí se solemi rtutičnatými, dávajíce bílé, klkaté 

 sedliny, jakž také v literatuře již uvedeno; o složení však sedlin 

 se žádné zmínky nečiní. V práci této vyšetřena skladba těchto slou- 

 čenin, chování jich ve vodném a kyselém roztoku a v roztocích solných 

 vzhledem ku applikování jich ve kvantitativní chemii naznačených 

 kyselin. 



*) Windisch K., Beurtheilung des Weines. 

 **) ibid. 



Tř, mathematicko-přírodovědecká 1898. 



