Rtutičnaté soli kyseliny jantarové, jablečné a vinné. 5 



na 500 cc. ; ku pokusům odměřováno vždy 25 cc. roztoku obsahu- 

 jících 0'1 g kyseliny vinné. 



Získáno postupem vypsaným při kyselině jantarové: 



v I. případě - 3646 g. sedliny pro 01 g. C 4 H (; (í . 

 II „ 0-3675 g. „ ' „ 0-1 g. „ 



Toto množství jest vzhledem k tomu, že do práce vzato 0*1 g. 

 kyseliny vinné, jež theoreticky odpovídá 0-3653 g. C 4 H 4 6 Hg 2 , v mezích 

 stanovení rovno tomuto číslo tak, že by sedlině této příslušel vzorec 

 C 4 H 4 6 Hg 2 . Vzorec tento odůvodněn také kvantitativním rozborem 

 sedliny : elektrolytickým stanovením rtuti a určením kyseliny vinné : 





Nalezeno 



Theorie pro C 4 H 4 6 Hg 2 



Hg 



72-70 



72-63 



! 4 H 6 6 



27-80 



27 37 



Sráží se tudíž kyselina vinná taktéž co jednoduchá sůl C 4 H 4 O ö Hg 2 *) 

 a nikoliv co podvojná sůl s dusičnanem rtutičnatým, jak tomu při 

 mnohých jiných kyselinách. 



Vlastnostmi svými se jantaran i vinan velice podobají a dělení 

 jich jest velice nesnadné, jelikož rozpustností svou jen málo se liší: 

 vinan rtutičnatý jest více rozpustný v zředěné (1%) kyselině dusičné, 

 jakož i octové ; dělení obou kyselin na základě této vlastnosti nevedlo 

 však k cíli, jelikož při množství 1% kyseliny dusičné, v němž se 

 vinan rtutičnatý nesrazí, děje se již srážení jantaranu rtutičnatého 

 nedostatečně na základě rozpustnosti jeho jak uvedeno výše. Různé 

 sole rovněž nezabrahují srážení se vinanu rtutičnatého až na dusičnany; 

 přítomnost amonatých solí způsobuje tmavé sedliny, z nichž jednu uvádí 

 E. Balestro (Centralbl. 559, 1893). Vinan rtutičnatý liší se od jantaranu 

 tím, že delším stáním v roztoku, v němž byl sražen, přeměňuje se 

 v zřejmě krystallickou sedlinu, v níž po vysušení lze postřehnouti 

 pouhým již okem dlouhé hranolky. Oproti tomu ale z roztoků oky- 

 selených zředěnou kyselinou dusičnou nesrážejí se náhle krystalky, 

 nýbrž tvoří se opět jen bílá, voluminésní sedlina, delším stáním zkry- 

 stallující. Vinan sušen nad 1C0° C počíná již při 110° C hnědnouti 

 — rozkládá se — a v krystallické sedlině objeví se zřetelné, hnědé, 

 lesklé krystaly, jež zejména pod drobnohledem vystupují co jehly a 



*) Ve Wurtz, Dictionnaire de chimie (S, 218) uvedena a popisována sůl 

 tato a označeno složení její C 4 H 4 G Hg 2 za pochybné. 



