4 XIII. Jaroslav J. Jahn: 



Phyllity stupně B nepočítá Krejčí více k siluru. Stupeň A se 

 vůbec neuvádí, Podolské vápence počítá zde Krejčí k práhorám („kry- 

 stallické vápno ")• 



A. Fric (= Fritsch) praví ve vysvětlivkách k této raappě, že 

 určení (Krejčího a Helmhackera) vrstev, o něž jde, „za silur spočívá 

 jen na petrografické podobnosti s jistými, ovšem známými vrstvami 

 našeho středočeského siluru a že palaeontologických dokladů pro 

 správnost tohoto názoru dosud není. ,2 ) 



V díle „Geologie von Böhmen" 13 ) pojednává B. Katzer tolikéž 

 o palaeozoických usazeninách v Železných Horách. Praví o nich, že 

 jsou nejspíše palaeozoického stáří, že však nelze a snad vůbec ne- 

 bude lze úplně zjistiti, ku kterému útvaru usazeniny tyto patří (1. c, 

 pag. 999). Autor přidržuje se tedy prozatím výše vzpomenutých ná- 

 zorů Krejčího a Helmhackera o stáří hornin, o něž jde, ač zdá se 

 mu, že důležité důvody svědčí tomu, aby usazeniny tyto se umí- 

 stily na hranici mezi spodním a svrchním silurem (1. c, pag. 1000). 

 Tmavé břidly s křemencovými vložkami mohly by veskrze patřiti 

 k stupni d 5 , černé, dosti tence štípatelné břidly, jež tvoří podklad 

 Podolského vápence, mohly by se zcela dobře na roven stavěti se 

 stupněm e v vápence Podolské se stupněm e 2 středočeského siluru (1. c, 

 pag. 1004.). 



Roku 1892 uveřejnil jsem zprávu o svých výzkumech palaeo- 

 zoických usazenin v Železných Horách. 14 ) Ve zprávě té upozornil jsem 

 poprvé na to, že nutno rozeznávati v Podolském vápenci dvě strati- 

 yraficky úplně samostatná pásma: 



1. Spodní, starší vápenec tmavošedý, moduočerný až černý, ce- 

 listvý, vrstevnatý, místy až skoro břidličnatý, jehož někdejší podíl bi- 

 tumenu přeměněn byl tlakem , způsobeným násilnými tektonickými 

 převraty, v tuhu (po příp. anthracit), jíž prostoupen vápenec tento. 

 V tomto vápenci, připomínajícím velice některé vápence stupně E 

 ve středočeském siluru, našel jsem u Podola mimo známé již od dří- 

 vějška lilijice i Orthocery (druh neurčitelný). 



2. Svrchní, mladší vápenec bílý neb šedě skvrnitý, pruhovaný, a jak 

 Krejčí trefně praví, 15 ) obláčkovaný, až světle šedý, zrnitě krystallický) 



12 ) Viz poznámku 2 ) str. 6. 



13 ) Praha 1892. Srovnej: Verhandl. d. k. k. geolog. Reichsaust. Vídeň, 

 1893, str. 205— 20G a tamže str. 378—379. 



14 ) Viz poznámku 3 ). 



15 ) „Geologie" str. 451. 



