O silurském útvaru ve východních Cechách. 5 



místy zřetelně vrstevnatý, ponejvíce však balvanitý, silně změněný, 

 s nezřetelnými zbytky korálů a se stonky lilijic. 



Dokládaje se zevnějším vzhledem spodních tmavých vápenců, 

 jejich bývalým podílem bitumenu , četnými lilijicemi a Orthocery, 

 v nich se vyskytujícími, projevuji v rozpravě své řečené názor, že tyto 

 spodní vápence odpovídají stupni E v středočeském siluru, kdežto spo- 

 čívající na nich bílé až světle šedé vápence s nezřetelnými zbytky ho- 

 ralův a lilijic mám za obdobu Koněprusských vápenců stupně / 2 . 16 ) 



Zmíněné Orthocery objevují se při rozbití řečeného černého vá- 

 pence jednou v podélných, podruhé v příčných průřezech. Průměr jich 

 obnáší 1 — 4 cm. Jelikož jich nelze z matečné horniny vypraeparovati, 

 nejsou určitelný. Zevnější skořápka jakož i příčky vzdušných komor 

 sestávají z černého, celistvého vápence (z matečné totiž horniny) i od- 

 lišují se velmi zřetelně od bílého, krystallického vápence, vyplňujícího 

 komory Orthocerů těch. Shluky bílého, krystallického vápence, vysky- 

 tující se hojně v témže černém vápenci, pocházejí od Orthocerů, roz- 

 rušených až k nepoznání. 



Loňského roku měl jsem opětně příležitost promluviti o stáří 

 palaeozoických usazenin Železných Hor, popisuje důležitý nález silur- 

 ských hornin a zkamenělin v čedičové tuffové breccii u dvora Sem- 

 tínského poblíž Pardubic. 17 ) 



Vršek, označený na mappě generálního štábu côtou 228, sestává 

 z čediče, jenž na jižní patě vršku přechází v čedičový tuff a tuffovou 

 breccii, v níž vyskytují se četné úlomky a valouny prahorních, prae- 

 kambrických, kambrických, silurských a křídových hornin. Čedič Sem- 

 tínský totiž, dera se z nitra zemského na povrch, urval cestou a vy- 

 nesl kusy v hlubinách, pod pokrývkou křídového útvaru skrytých 

 vrstev prahorních a palaeozoických, útržky ty omlely se cestou (t. zv. 

 Reibungsbreccie), z části i vypálily se, a byly shněteny tuffovitou 

 hmotou čedičovou v dnešní breccii. 18 ) 



16 ) Byl jsem první, jenž našel Orthocery v Podolském vápenci, jenž rozdělil 

 vápenec ten ve dvě samostatná pásma a tato srovnal se středočeskými stupni E 

 a F. Proti tomu referuje „Vesmír", jakoby obsahem této mé práce byla jen snaha, 

 potvrditi mínění professora Suessa o bývalé souvislosti siluru východočeského se 

 středočeským. („Vesmír," ročn. XXIL, str. 117, Praha 1893.). 



") „Basalttuff-Breccie mit silurischen Fossilien in Ostböhmen." Verhandl. 

 der k. k. geolog. Reichsanst. Vídeň 1896., č. 16, str. 441 a n. Srovnej článek 

 můj: „O siluru ve východních Cechách" ve „Sborníku české společn. zeměvědné", 

 ročn. III., str. 32. 



18 ) O Semtínském nálezu uveřejnil v populárním časopise „Vesmíru" zprávu, 

 jak redakce dí, „authentickou", pan Dr. Jar. Pernkr („Vesmír," 1897, str. 58 — 59, 



