O silurském útvaru ve východních Čechách. 13 



Exemplář, nalezený mnou v černém vápenci Podolském, shoduje 

 se úplně s lobolithy ze středočeského siluru. Jest podoby ellipsoidovité, 

 delší průměr obnáší 90 mm, kratší skoro 70 mm. Celý povrch pokryt 

 jest nepravidelně polygonálními, vápennými destičkami, jež jsou na 

 několika místech velmi zřetelně zachovány. Spodní Část lobolitha na- 

 šeho, kde se kořen lilijicový nacházel, je ulomena, jednotlivé částky 

 (větvičky i silné větve) kořene nalézají se rozdrceny v sousedním 

 kuse vápence. Kloubní plocha článků těchto větví kořenových jest 

 jemně radiálně rýhovaná, ve středu jejím nalézá se při všech článcích, 

 jež jsem ohledal, kruhovitý, ne příliš široký otvor, odpovídající zaží- 

 vací rouře, jež prostupuje větve kořenové. Na průřezu našeho lobolitha 

 viděti jen jednu komoru, původně asi vzduchem, nyní bílým kalcitem 

 vyplněnou. Vápencová hornina, vyplňující vnitřek našeho lobolitha, jest 

 silně přeměněna, překrystallována, následkem čehož nelze na průřezu 

 našeho exempláře více rozeznati příček, komory od sebe oddělovav- 

 ších, ani vlastní tlouštky zevnější stěny povrchové. 



Uvážíme-li, že veškeré bitumen těchto černých vápenců promě- 

 něno jest v tuhu (po případě anthracit), dnešní horninu prostupující, 

 že vápenec sám doznal místy veliké petrografické přeměny, že vrstvy 

 tohoto černého vápence jsou všelijak zvlněny a zkrouceny, mocně 

 zpřehýbány, přetrhány, přeházeny, přijdeme k přesvědčení, že usaze- 

 niny, o nichž řeč, vydány byly v dřívějších dobách geologických ohrom- 

 nému tlaku, jenž byl způsoben násilnými převraty tektonickými při vzniku 

 Železných Hor. Tlak tento zničil zároveň většinu živočišných zbytků, 

 zkamenělých ve vápencích řečených. Že právě náš lobolith, přec značně 

 objemný, tlaku tomuto odolal a poměrně velmi dobře se zachoval, 

 svědčí o značné pevnosti vápenité kostry těchto kulovitě naduřelých 

 částí kostry lilijic. 



Nález lobolitha tohoto v černých vápencích Podolských má pro 

 stratigrafii palaeozoických usazenin v Železných horách veliký význam. 



Poohlédněme se nejprve, kde byli nalezeni dosud lobolithi mimo 

 Cechy. 



Fr. Frech našel lobolitha na Wolayer Thörl v Karnických Alpách 

 v cleskovitém vápenci s rohovcovitými vyloučeninami. 27 j Vápence tyto 

 leží dle zpráv Frechových pod vlastními vápenci stupně e 2 a nad 



27 j „Über das Devon der Ostalpen nebst Bemerkungen über das Silur und 

 einem palaeontologischen Anhang," Zeitschr. d. deutsch, geolog. Gesellsch. Berlin 

 1887., XXXIX. díl, str. 683. Srornej spis téhož autora „Die Karnischen Alpen." 

 Halle 1894, str. 222, 225 a j 



