O silurském útvaru ve východních Cechách. J; 1 



placky jsou rozdrcenými částkami kostry těchto tvorů tak naplněny, 

 že je lze přímo označiti jako „crinoidový vápenec." 



Srovnáme-li právě provedené líčení vrstev, o něž jde, s líčením 

 vrstev přechodních e lß ve středočeském siluru, jak je podávám na př. 

 na str. 414. své práce svrchu vzpomenuté, shledáme úplný souhlas 

 mezi oběma: vzhled a vlastnosti břidly i vloženého do ní vápence 

 tu i tam úplně tytéž, ano i hojné vyskytování se zbytků lilijic 35 ) 

 v pásmu tomto souhlasí v obou českých obvodech silurských. Do- 

 dám-li ještě, že Orthocery, jež jsem u Podola právě ve vápencích to- 

 hoto pásma našel, souhlasí co do rozměrů s Orthocery ve vápencích 

 vrstev pásma přechodního e lß ve středočeském siluru a připomenu-li 

 konečně, že právě v týchž vápencích, v bii diu vložených, našel jsem 

 u Podola svrchu popsaný Lobolithus, jenž v takové hojnosti vysky- 

 tuje se v pásmu e lß ve středočeském siluru na př. u Budňan (Karl- 

 štejn) a Chuchle, nebude nikdo více pochybovati o souhlasném stáří 

 obou usazenin. 



Co do obdoby graptolitových břidlic e la v Železných Horách ne- 

 mohu se dnes ještě s určitostí vyjádřiti. Možná, že pásmu tomuto' 

 patří černé, tenkovrstevnaté břidlice (neb aspoň čásť jich), tvořící 

 u Podola, Boukalky i Prachovic podklad právě popsaných vrstev 

 stupně E. Bohužel nepoštěstilo se mi v břidlicích těchto nalézti Grap- 

 tolithy (aniž jiné zkameněliny). Pochybuji též, že se tu kdy najdou, 

 jet břidlice tato tlakem, způsobeným tektonickými pochody, tak změ- 

 něna (její plochy jsou jemně, rovnoběžně zprohýbány), že se v ní 

 útlé tyto zkameněliny ani zachovati nemohly. Mimo to jsou též po- 

 měry uložení palaeozoických vrstev, jak jsem již výše pravil, právě 

 v této části Železných Hor tak spletité, že nelze pouze při povrcho- 

 vém, zběžném shlédnutí jich otázku tuto ani tímto způsobem rozřešiti. 

 Profily dosavadní z obvodu tohoto neodpovídají poměrům ve skuteč- 

 nosti a k sestrojení úplného, podrobného a správného profilu krajinou 

 u Podola nedostávalo se mi dosud času. 



hojně se ohjevují, kde se tyto břidlice s vápencem (rozuměj bílým) stýkají. Mimo 

 články enkrinitu" — praví Krejčí — „viděti zde i nezřetelné otisky mušlí, ko- 

 rálů a cefalopodů, avšak v tak nezřetelném způsobu, že bližšího ustanovení ne- 

 připouštějí" (1. c, pag. 452). 



33 ) Některé kusy tohoto černého vápence Podolského s četnými zbytky 

 lilijic nelze téměř rozeznati od kusů téže horniny z přechodního pásma e lß od 

 Karlštejna. 



Tř. mathematicko-přírodovědecká. 



