8 XVIII. Jos. Rybka: 



gogenních. Cévy sítě střevní jsou na oesophagu velmi značné, s čet- 

 nými a rovněž mohutnými anastomosami tak, že rozdíl mezi šití 

 střevní oesophagu a žaludku jest na první pohled patrný. S tímto 

 rozdílným vývojem souvisí i vývoj žláz chloragogenních, které usa- 

 zují se na síti střevní i na hlavních cévách. Chloragogenní žlázy 

 z části oesophageální skytají podobu velkých buněk hruškovitých, 

 s velkým kulatým jádrem a zřetelným jadérkem, naplněných žluta- 

 vými tělísky, kdežto žlázy na žaludku střevním, majíce sice stejný 

 tvar, dosahují jen asi poloviční velikosti předešlých. Patrně na oeso- 

 phagu, kde větší množství krve stále probíhá, jest resorbce škodli- 

 vých látek z krve větší než na žaludku, třebas tam hlavně síť střevní 

 endosmoticky látky výživné zároveň s nepotřebnými z epithelu přejímá. 

 Původ těchto žláz i fysiologickou funkci nejprve objasnil prof. 

 Vejdovský, ukázav v díle svém (9), že jsou to modifikované buňky 

 peritoneální, které endosmoticky přijímají škodlivé a nepotřebné látky 

 ze sinu a cév střevních, na nichž sedí, následkem čehož zvětšují svůj 

 objem a chovají v sobě tělíska exkreční. V novější práci (5) Küken- 

 thal konstatuje, že jsou žlázy tyto poslední stadia, v nichž se obje- 

 vují t. zv. bloudivé buňky či fagocyty, jejichž původ jest prý hledati 

 na stěnách hlavní cévy ventrální. Rozdílu zásadního mezi těmito dvěma 

 výklady není, Kükenthal vkládá jedině mezi tvar prosté peritoneální 

 buňky a konečný tvar žlázy chloragogenní stadium buňky bloudivé 

 amoebovitě se pohybující, hlavně v dutinách lymfatických, která te- 

 prve později znova usazuje se na cévách a mění se v žlázu chlorago- 

 genní. Je zcela možný tento postup vývoje, jak ho podává Kükenthal, 

 ač zajisté velké obtíže naskýtají se přímému pozorování přeměny této, 

 má i tu výhodu, že objasňuje původ a funkci záhadných buněk blou- 

 divých, však také zcela jistým je ten případ, že chloragogenní žlázy 

 tvoří se přímo z peritoneálních buněk roury zažívací. Tento přímý 

 přechod peritoneálních buněk ve žlázy pozoroval jsem i já, nejen 

 jako prof. Vejdovský na zadní, části zažívací roury, nýbrž i v těch 

 segmentech, kde uloženy jsou nad rourou zažívací vaky chámové a va- 

 ječné. Mohutný vývoj těchto nedovoluje totiž, aby odpadlé žlázy nahra- 

 dily se novými, a proto zůstává Peritoneum normálním, přecházejíc 

 na stranu břišní v pravé žlázy ; často lze pozorovati ten zjev, že ně- 

 které buňky peritoneální jsou jen poněkud vyvýšeny nad ostatní a že 

 obsahují již několik žlutavých tělísek k exkreci určených.*) 



*) Po skončení rukopisu této práce a odevzdání jí do tisku vyšla práce 

 D. Rosy „I pretesi rapporti genetici tra i linfociti ed il Coragogeno" (Accad. 

 reale delle Scienze di Torino 1898). Rosa vyslovuje se proti výkladu Küken- 



