Morfologie a systém rodu Limuodrilus Clap. \\ 



tak, že soudil jsem zprvu, že jedná se tu o nějakou obdobu ganglií 

 spinálních. Uzliny ty jsou zcela přesně od sebe odděleny, ježto táhne 

 se od jednoho ke druhému jen nízká vrstva buněk nervových (nb). 

 Ganglia sama (g) jsou tvaru hruškovitého a se souvislou vrstvou bu- 

 něk nervových spojena jsou králkou, poněkud zúženou částí jakoby 

 stopkou (bg). Z vláknité substance vychází větev nervová (yri), která 

 prochází středem celého ganglia. Mohutný vývoj ganglií těch je příči- 

 nou, že zúžený konec jejich přistupuje bezmála k samé stěně tělní, 

 z něhož pak vychází větévka nervová, která ihned vniká mezi vrstvy 

 integumentu. Tímto zajímavým úkazem pohnut, pátral jsem po po- 

 měrech břišního pásma Limn. Hofmeister^ který jistě vykazuje velmi 

 blízký vztah příbuzenský. U tohoto pozoroval jsem, že uzliny v jed- 

 notlivých segmentech jsou rovněž markantně od sebe odděleny, tvar 

 jejich však že jest více kuželovitý, ježto ona basální, poněkud zúžená 

 část není tu rozlišena. Patrně tedy tvar zauzlin Limn. Dugèsi jest 

 jen výsledkem dokonalejší differenciace jednotlivých ganglií a nelze 

 tu souditi na nějaká ganglia spinální. Co se histologické stránky ce- 

 lého systému nervového týče, nemohu nic nového uvésti, odpovídá vše 

 údajům prof. Vejdovského v jeho „Syst. und Morphol. d. Oligoch." 



O soustavě cévní nebudu se šířiti dlouhými slovy. I tu máme, 

 což je znakem celého rodu, dvě pulsující cévy postranní v segmentu 

 VIII. a IX. Ostatní hlavní cévy uspořádány jsou týmže způsobem, 

 který popisuje Štolc (8) tak, že pozorování jeho mohu jen v plném 

 rozsahu potvrditi. 



Další orgány, o nichž musím siřeji pojednati, jsou orgány ex- 

 kreční. Tu jest se mi nejprve zmíniti o svém názoru o t. zv. žlázách 

 septálních. O těchto žlázách u Tubificidů, specielně u Limnodrila 

 nenalézám mnoho zmínek v literatuře. U Enchytraeidů byly tyto 

 žlázy důkladně popsány již pracemi prof. Vejdovského, později Mi- 

 chaelsoiíovými *) a nejnovější pak práce, která objasnila i původ 

 a vlastní uspořádání jich, jest práce Hesseova: Über die Septaldrüsen 

 der Oligochaeten. Rovněž u Lumbriculidů byly tyto žlázy s jistotou 

 konstatovány již prof. Vejdovským i pozdějšími badateli. Prvou zmínku 

 o těchto orgánech u Tubificidů nalézám u Stolce (8), jenž o nich 

 krátce praví, že jsou to shluky velkých buněk hruškovitého tvaru 

 s velkým jádrem v homogenním obsahu, které bez jednotného vývodu 

 ústí do faryngu. Výslovně pak uvádí, že upomínají buňky tyto na 



*) Untersuchungen über Enchytraeus Moebii Kiel 1886. p. 23—24. Taf. I. 

 Figur 13 ag. 



