Morfologie a systém rodu Limnodrilus Clap. 13 



roval jsem, jak tyto kanálky v ony dolejší tlustostěnné vývody pře- 

 cházejí. Vývody ony, uvnitř žláz se vinoucí, nejsou ovšem daleko 

 tak zřetelné, jak na připojeném obrazu naznačeno a proto snadno 

 mohou a mohly býti zvláště při menším zvětšení přehlédnuty. Jisto 

 tedy, že v tomto případu jsou to jednobuněčné žlázy exkrečních or- 

 gánů usazené na tenkostěnných kanálcích vývodních. Přirozeně na- 

 mane se otázka : nepodlehl i Hesse stejnému omylu, když mluví o sep- 

 tálních žlázách u Limnodrila, když však nemůže způsob vyúsťování 

 do faryngu konstatovati? A tato má domněnka dochází tím větší 

 pravděpodobnosti, že pátraje tedy po vlastních septálních žlázách, 

 žádný podobný útvar jsem nenalezl, ač pro mohutný svůj vývoj, jaký 

 jest od oněch autorů popisován, nemohly by býti přehlédnuty aneb 

 méně vhodnou konservací úplně zrušeny, což ostatně v mém případu 

 u Limn. Hoffmeisteri jest úplně vyloučeno. Tedy mé mínění jest, že 

 u Limnodrila nebyly ještě septální žlázy zjištěny a že to, co při 

 zběžném ohledání za septální žlázy prohlášeno, jsou jednobuněčné 

 žlázy exkrečních orgánů, které ostatně seskupením svým na septální 

 žlázy upomínají. 



Orgány exkreční tedy u těchto dvou mnou pozorovaných druhů 

 jsou dvojího způsobu: prvého způsobu jsou exkreční orgány VII. a VIII. 

 segmentu, druhého pak exkreční orgány všech segmentů počínaje seg- 

 mentem XIII. V segmentech předních a pak IX. — XII. exkreční or- 

 gány jsou degenerovány. Orgány prvého způsobu sestávají z nálevky, 

 trčící na dissepimentu do předcházejícího segmentu, která přechází 

 v tenkostěnný, jemný kanálek, jenž jest pokryt jednobuněčnými žlá- 

 zami podoby hruškovité s velkým jádrem kulovitým a zřetelným ja- 

 dérkem, seskupenými v rosettovitou skupinu. Po mnoha kličkách pře- 

 chází tento jemný kanálek ve vývod žlaznatý, jenž zase po několika 

 obratech přechází v stažitelný váček tvaru široce hruškovitého. U or- 

 gánu typu druhého přechází vývod nálevky v mohutně naduřelou partii 

 žlaznatou, kterou prof. Vejdovský nazval žlázou postseptální, v níž 

 rozmanitě se vine kanálek. Ten vystupuje konečně ven, tvoří několik 

 kliček, přechází v odstavec tlustostěnný, žlaznatý, jenž zase po málo 

 kličkách se zužuje a přechází v stažitelný váček. Onu partii post- 

 septální u Limn. Hoffmeisteri jsem nepozoroval, jinak poměry jsou 

 stejné u obou. Na konec připomenouti musím, že tento dvojí způsob 

 exkrečních orgánů u jednoho a téhož druhu pozoroval již Eisen, an 

 při popisu svého druhu Camptodrilus corallinus praví: „The segmental 

 organs in front of the cingulum are all furnished with globular cells, 

 but those in the segments behind the samé háve no globular cells." 



