XIX. 



O nekterých elementech v očních zauzlinách 

 Decapodů.*) 



Napsal Em. Rádi v Praze. 



S 1 tabulkou a 5 obrazci v textu. 



(Z ústavu pro zoologii a srovnávací anatomii při české universitě v Praze). 



(Předloženo dne 22. dubna 1898). 



Ke každému dokonalejšímu oku, jakožto vnějšímu přístroji, který 

 zachycuje a na sítnici soustřecfuje paprsky světelné, patří jedna nebo 

 několik zauzlin nervových, které mezi oko a mozek jsou vloženy ; 

 u obratlovců a hlavonožců jest jedna taková zauzliua, kterou však bylo 

 lze zvláště na základě Krásných prací Ca jalových o sítnici obratlovců 

 a Lenhoškových o oční zauzlině hlavonožců rozděliti ve dvě části 

 určitě charakterisované : v sítnici vlastní a v zauzlinu oční (ganglion 

 opticum). U očí složených (typu korýšů a hmyzů) leží několik takových 

 zauzlin za sebou: nejtypičtěji tři (u hmyzů) a čtyři (u korýšů desíti- 

 nohých), ačkoliv jich i méně býti může (u Isopodů dvě i jedna). Tyto 

 zauzliny členovců jsou složeny z gangliových buněk různé velkosti a 

 různého tvaru, z nervových vláken nestejné tlouštky a hlavně ze 

 sítiva nervového (Punktsubstanz Leydigova), které i massou i vý- 

 znamem morfologickým a snad i fysiologickým převládá. 



Jest přirozeno, že si zauzlin očních všímali jak ti, kteří vlastní 

 oko studovali, tak ti, kteří se všímali centrální soustavy nervové, 

 a literatura o těchto předmětech jest ohromná, Podávaje přehled prací 

 o centrální soustavě nervové korýšů rozdělím jej na dvě části ; v první 

 uvedu pokud možno úplný referát (srov. i literaturu) o pracích jedna- 



*) Práce tato vyjde též ve francouzském překladu (Arch. anat. microsp ). 



Tř. mathematicko-přírodovedecká 189S 1 



