12 XIX. Em. Rádi: 



V literatuře objevila se velmi různá pojmenování těchto zauzlin, 

 dle toho jak si který autor význam jednotlivých zauzlin vykládal. 

 V následující tabulce tato různá pojmenování v přehledu uvádím; 

 zároveň vypočítávám všechny druhy, na nichž zauzliny oční byly 

 zkoumány. 



V těchto různých pojmenováních jeví se dva názory, jedni 

 (Berger, Bellonci) považují za sítnici jen distalní zauzlinu, druzí mají 

 za retinu všechny tři resp. čtyři ganglia oční, soudíce tak spíše z fy- 

 siologických ohledů než z anatomických. Svůj názor odůvodním, až 

 jednotlivé zauzliny popíšu; začnu pak popisovati lobus opticus a půjdu 

 odtud směrem k retině. 



Lobus opticus. (Tab. I. obr. )., obr. 11.) 



Tuto zauzlinu oční popisuji jen na základě method obyčejných, 

 neznaje ještě výsledků methody Golgiho. 



Lobus opticus Decapodů jest útvar velmi složitý, hlavně ze 

 sítiva nervového, pak z několika skupin malých buněk (jader) a 

 z četných velkých gangliových buněk složený. Sítivo jeho tvoří massu, 

 jejíž tvar bych přirovnal k mělkému poháru; jeho noha jest nerv 

 optický, jeho tlusté stěny jest sítivo a do jeho mělké prohlubiny jsou 

 jako vsazeny distalní zauzliny. Ale tato massa sítiva není jednolitá, 

 homogenní, nýbrž sítivo lobu jest rozděleno v několik menších skupin, 

 jichž počet a tvar dosud podrobně udati neumím a jen tolik mohu 

 uvésti, že distalní části lobu jsou složeny ze sítiva velmi hustého, 

 proximalní hlavně z nervových vláken, která běží různými směry a 

 různé části lobu spolu spojují. Okraj celého poháru není pravidelný, 

 rovný, nýbrž na vnitřní straně oka (hledí-li toto ku předu, tedy 

 směrem k medianně těla) zdvihá se tento okraj v lalok, který u velkých 

 druhů (Homarus, Astacus, Palinurus) těsně se přimyká k střední 

 Části lobu a jen málo jej dopředu přesahuje, u malých druhů ale 

 jako na našem obrázku u Hippolyte, zvedá se až do polovice epioptika. 

 Na vnější straně vybíhá zase lobus v úzký kyjovitý cíp. 



Orientační obrázek (Tab. I. obr. 1.) představuje nám průřez 

 spodní části lobu u Hippolyte. Na průřezech vedených asi středem 

 celého lobu splývá všechno sítivo dohromady a ukazuje jen nerozlu- 

 štitelnou směsici vláken, vlákének a skupin sítiva; na povrchu ale 

 lobu se každá tato skupina sítiva pro sebe zaokrouhluje a proto vyniká 

 na řezu, který jsem nakreslil a který se k spodnímu povrchu lobu 



