O některých elementech v očních zauzlinách Decapodů. 23 



a epioptikem dalo sena cestách různě dlouhých? Upozorňuje jen jako 

 niiniochodem na tuto věc, přenechávám podrobnější analysi, tuto do- 

 mněnku potvrditi nebo vyvrátiti. 



c) Epioptikum jest dále spojeno s lobem optickým, a sice, jak 

 Tab. I. obr. 6. ukazuje, vycházejí z distalní třetiny epioptika nervová 

 vlákna, která běží k proximalníinu konci, tam se zahýbají, jdouce 

 všechna na vnější stranu stopky oční, kde zahýbají zase kolem optika 

 a jak mne Golgiho praeparaty poučují, v lobu optickém končí a sice 

 z části v kyjovité makropalissadě a z části ve střední části lobu. 



d) Vedle toho jest na obr. 1. a 6. (Tab. I.) viděti jiný svazek 

 velmi silných vláken nervových, která vycházejíce ze strany epioptika 

 jdou přímo do mozku. Že každý z těchto svazků vláken má svůj 

 význam, jest přirozeno ; podrobnější rozbor snad později ukáže, co 

 všechna tato spojení znamenají. 



Celkem jest epioptikum útvar složený ze 4 vrstev určitě a pra- 

 videlně vytvořeného sítiva, v každé vrstvě končí a počínají neuro- 

 dendra, mezi vrstvami pak svislo i horizontálně probíhají nervová 

 vlákna, spojující různé části epioptika s jinými částmi traktu optického. 

 Uvedený rozbor, třeba jen hlavní rysy vystihnul a do podrobností se 

 nepouštěl, ukazuje, doufám, přece dosti jasně, že epioptikum a optikům 

 nemají homologa v optickém traktu jiných svírat (obratlovců, hlavo- 

 nožců) ; v závěru se pokusím tyto části aspoň poněkud fysiologicky 

 analogisovat s tím, co zoveme ganglion opticum u obratlovců (t. j. pro- 

 ximale část sítnice). 



Retina (Tab. I. obr. 1., obr. 3. v textu). 



Předem musím objasniti, co za sítnici považuji. Obyčejně se 

 u hmyzů za retinu má jen soustava rhabdomů v oku samém ležících 

 a buňky, které tyto rhabdomy vylučují; ale tyto buňky vysýlají pro- 

 ximalně neurity, které se v „prvním gangliu optickém" Parkerově 

 v dendrity rozštěpují. Jest tedy slušno i tuto část k retině přičísti 

 se všemi jejími adnexy (řetízky jader, o kterých se zmíním); ale 

 nejen tyto věci, nýbrž celé „první ganglion" Parkerovo počítám 

 k retině z toho morfologického hlediska, že s nepopiratelně retinal- 

 ními částmi (neurity retinul) jeden morfologický celek tvoří a zadruhé, 

 poněvadž jen tehdy jest možno hledati analogie mezi okem složeným 

 a zeničným. Retinuly v následujícím popisovati nebudu, nýbrž pouze 



