24 XIX. Em. Rádi: 



tu část retiny, která proximalně od basalní membrány oka (Obr. 1. 

 Tab. I. bm) leží. 



O retině (jiná její jména jsem dříve uvedl) píší autoři: skládá 

 se ze 6 vrstev a sice uprostřed „palissady" (jméno to zavedl Grenacher) 

 („rieurommatidia" Viallanes), do nichž vnikají proximalně a distalně 

 snůpky vláken nervových, provázených na svém průběhu mezi palis- 

 sadami a okem jádry sestavenými v řetízky (obr. 2. j. ř. Viallanes); 

 jádra tato jsou gangliová dle Viallana, pojivová (analogon neuroglie 

 obratlovců) dle Parkera. Proximalně od řetízků jest vrstva příčných 

 vláken (Berger), pak nová vrstva jader tvarem a funkcí totožných 

 s prvními, ale méně četných. Pak následuje vrstva „palissad". Každá 

 palissada (langusty) obsahuje centrální tělísko obdané alveolami (jen 

 Viallanes). 



Tab. I. obr. 2. podává elementy retiny z traktu optického Virbia. 

 Vidíme uprostřed palissady ohraničené po obou stranách jádry a 

 příčnými kommissurami vláken nervových. Nad distalní kommissurou 

 (li. v.) leží dále větší jádra v charakteristické řetízky uspořádaná. 

 Napříč vrstvou palissad běží dva páry tenounkých uzlíčkovitých všeli- 

 jak se proplétajících vlákének. V podrobnostech se tyto elementy 

 ukazují takto: 



Jádra v řetízkách provázejí snůpky vláken nervových vycháze- 

 jících z oka a vnikajících do palissad; marně jsem hledal nějakých 

 jejich výběžků nervových a myslím tedy, že pravdu má Parker, který 

 je považuje za analogon neurogliových buněk, ne Viallanes, který je 

 měl za nervové elementy. Golgiho methoda mi tato jádra vůbec nez- 

 barvila. Neopomenu zde ale dodati, že podobné řetízky buněk našel 

 Viallanes (82) mezi retinou a epioptikem v prvním křížení nervových 

 vláken u larev muších ; tam však tyto řetízky později mizí. I bylo by 

 zajímavo zjistiti jejich embryonalný poměr k sítivu nervovému, ne- 

 vzniká-li sítivo z nich v optických zauzlinách tak, jako sítivo břišního 

 pásma nervového u Rhpnchelmis, jak je Vejdovský pozoroval? 



Jestliže upírám těmto jádrům v řetízkách jejich funkci nervovou, 

 nemohu tak učiniti s jádry těmi, která po obou stranách palissad 

 rozložena jsou (Tab. I. obr. 2. 2 j.) jak Parker učinil. Neboť jak na 

 obrázku viděti, jest tato vrstva jader zcela samostatná i polohou 

 i tvarem a nad to se i jinak barví: jádra této vrstvy jsou menší než 

 jádra řetízků, intensivněji hltají barviva, zvlášť pěkně se zbarví me- 

 thylovou zelení (ve směsi Ehrlich-Biondi-Haidenhain.) Některá z těchto 

 jader jsou zřetelně bipolarní, tvaru vřetenovitého, jiná spíše okrouhlá 

 a s jediným výběžkem. Od těchto jader vybíhají dlouhá horizontální 



