O některých elementech v očních zanzlinách Decapodů. 



33 



složeným. Analogie nahoře uvedené daly by se snad při podrobnějších 

 známostech ještě dále vésti než jsem učinil; přes to však z hrubé 

 i z jemné stavby očních zauzlin vyznívá tu ten rozdíl od zauzlin oka 

 zeničného, jaký se i ve vnějším fysikalním apparatu samém jeví. Při- 

 pomínám charakteristický souhlas počtu palissad v retině a epioptiku 

 s počtem ommatidií, dále prapodivná a záhadná křížení mezi retinou 

 a epioptikem a mezi tímto a optikem a konečně rozdělení na několik 

 samostatných zauzlin, kteréžto všechny věci pro oko složité jsou 

 charakteristické. Také nevím, s čím bych analogisoval zvláštní sou- 

 vislost zauzlin očních: epioptikum jest spojeno s optikem, s optickým 

 lobem a s mozkem; optikům s lobem a s mozkem, lobus zase s růz- 



Retiii-cu. 



G. opt 



Lcurn. 



Obr. 5. 

 i o) obratlovců (Retzius dle Cajala) 



a ÄTÄ. l) hl " 0n0ŽCU <Lenh ° SSék) 

 6 8 ť [ c) Decapodů (Rádi). 



Vytečkovaná čára značí hranici mezi retinou a gangliem optickým 



dle mého rozdělení. 



nými částmi mozku, zvlášť s lobem čichovým; obě oči konečně sou- 

 visejí v mozku zvláštní kommissurou nervových vláken. Tyto velké 

 rozdíly v stavbě optických zauzlin nasvědčují tomu, že přes všechny 

 analogie akt vidění u členovců jinak se děje, než u obratlovců; 

 Exner (91) našel, jak známo, že by konec konců mezi okem obra- 

 tlovců a členovců byl jen ten rozdíl, že tito mají na sítnici obraz 

 přímý, onino převrácený; ale je-li tomu tak, pak by poloha obrazu 

 na sítnici měla prapodivný vliv na průběh nervových elementů; či 



Tř. mathematicko-přírodovědtfcká. 1898. 3 



