10 XX. Emil Bayer: 



postrádáme patrné stopy po nějaké zevní žíhané části buněk, jakou 

 jsme nalezli uGlossosiphonií a Helobdelly. Nikde se 

 nejeví čásť buňky v podobném smyslu differencována ; ale ani vlastní 

 cuticula nevystupuje u tohoto druhu ve významu a síle obdobné 

 ostatním formám. Za to jest proti těmto charakterisována hypodermis 

 u H. tesselata zvláštní samostatností jednotlivých buněk a volností 

 jejich spojení. Každá buňka se klene více méně nad povrch těla 

 a vrcholu dospívá tento poměr v oněch kuželovitých tvarech krajů 

 tělních. Zdá se, že buňky jsou proti sobě navzájem výborně po- 

 sunovatelny. 



Jest nyní otázka, jaký význam máme připsati oné svrchní kolmo 

 žíhané části buněk hypodermálních u Glossosiphonií a He- 

 lobdelly. 



Nápadně podobné poměry vykazuje zrůznění, jaké Vejdovský 

 (22) popsal a zobrazil pro hypodermální buňky mladých G o r d i i d ů. 

 Také zde jest přímo pod cuticulou ležící čásť buněk změněna v útvar 

 struktury kolmo vláknité. Vejdovský ji nazval : „faserige Cuticula" 

 nebo „subcuticula" (nikoliv subcuticula ve smyslu Schneiderově a 

 Piohde-ově). Hotová subcuticula ku př. : u G o r d i u s V a e t e r i 

 jest dobře odčleněna od ostatního těla hypodermální buňky, dokud 

 však není ještě plně vyvinuta, není určité hranice; spíše se jeví ve 

 formě fibrill, spojujících vlastní těla hypodermálních buněk s cuticulou 

 (1. c. tab. XXVII.. obr. 31.) A právě v tomto stadiu souhlasí velice 

 s poměry, jaké jsem konstatoval pro dospělé Glossosiphonie. 

 Kromě celkového zjevu mluví pro tuto podobnost i jiné důvody: 



Vejdovský udává pro Gor diu s Vaeteri (1. c. str. 661.) 

 o subcuticule: „hier ist die Verbindung der Fasern mit der Cuticula 

 nicht intensiv, was am überzeugendstem die Schnittpartien beweisen, 

 auf welchen sich die Cuticula ganz abspaltet; an solchen Bildern 

 treten dann die Hypodermiszellen so hervor, als ob sie mit wirklichen 

 Wimpern besetzt würden." A .docela stejně má se věc u G 1 o s s o- 

 siphonií; kde jakýmkoli vlivem se cuticula odtrhne, děje se 

 roztržení vždy v této žíhané části buněk, tak že její kolmá vlákénka 

 zůstanou na hypodermálních buňkách jako rozdřípené brvy. Tím lze 

 snad též částečně vysvětliti, že tato vrstva a její struktura zůstala 

 dosud autorům neznámou ; obyčejně totiž užíváno před konservací 

 zvířete omamujících prostředků, aby se nabylo exemplářů pokud možno 

 nestažených a nezprohýbaných ; přesvědčil jsem se však, že po 

 takovémto působení — aspoň jistě po účinku chloralhydratu — nastane 

 vždy rychle částečná macerace, a skoro po celém povrchu zvířete 



