Hypodermis a nové ^smyslové orgány kožní RhyncboVclellid. 21 



Veden jest ve výši asi % celého orgánu směrem, jak na obr. 4. na- 

 značeno čarou a—b, že stihl jádro smyslové buňky ; kolem tohoto 

 viděti hustou, skoro homogení hmotu plasmatickou ; kolem pak říznuta 

 ještě čásť spodní buňky, a tu jest znamenati, kterak od vnitřní hra- 

 nice obou buněk se rozbíhají paprskovitě vlákénka ku periferii buňky 

 obalné. Připomínám ovšem, že jest nesmírně obtížno a jen zřídka se 

 podaří nalézti na plošných řezech takovýto obraz : neboť průběh vlá- 

 kének bývá, jak jsem již vyložil, obloukovitý, a řízne-li se takový 

 orgán horizontálně, nemůžeme obdržeti — jak pohled ku př. na obr. 6. 

 nebo 8. ihned poučí — obraz radiálních vlákének, nýbrž každé vlá- 

 kénko bude říznuto dvakráte šikmo a jeviti se tudíž pouze co bod, 

 nejvýše poněkud protažený. 



Zbývá vysvětliti povahu těchto vlákének. 



Studium jejich struktury tu rozhoduje a spolu dotvrzuje, že tato 

 vlákénka tvoří systém zvláštní, jsou odchylná od oněch druhých proužků. 



Nejsou totiž jako tyto hladká, na svém průběhu všude stejně 

 silná, nýbrž zcela zřetelně se střídají na nich slabší partie s udíčko- 

 vitě ztlustlými. Tato struktura jest po zbarvení methodou van Gieso- 

 novou dosti zřetelná (obr. 6. sv), rovněž jest patrná po směsi Ehrli- 

 chově (obr. 5.), ale zcela přesvědčivě se jeví po orangi (j s haemat- 

 oxylinem, neboť haematoxylineni se vlákénka velmi silně tingují (obr. 

 8. sv). Nápadno pak jest, že stluštěniny jsou tím silnější, čím kratší 

 jsou viákénka, t. j. čím zúženější jest buňka, štíhlejší (vychlípenější) 

 orgán ; při orgánech zatažených, kde buňka jest velmi rozšířena, a vlá- 

 kénka dlouhá, jsou stluštěniny jen nepatrně znatelný. 



Tato povaha, jakož i jejich umístění dává nám právo považovati 

 je za vlákénka svalová. 



Tedy resumé: V té části spodní buňky, která obejímá spodek 

 a volný nervový výběžek buňky smyslové, diferencovala se hmota pla- 

 smatická v radiálně rozestavená svalová vlákénka, která spojují vnější 

 stěnu buňky s vnitřní nálevkovifě vchlípenou. 



Jest to táž diferenciace buňky, jakou vznikají podélné svaly 

 Luiubricidů dle líčení Vejdovského (21, str. 331.) „Nur ein Theil 

 des Plasma einer Muskelkelle hat sich zu zahlreichen Muskelfasern 

 differenzirt, während der Zellkern unverändert im Centrum des nicht 

 diiferenzirten Plasma persistirt." 



Poněvač na zevní stěně se upínají i dosti hluboko, směřují po- 

 slední z nich vzhůru ke konci nálevky a tvoří nad spodní jasnou 

 a nediferencovanou částí buňky obloukovitou klenbu (obr. 5., 6.) 



Tato vlákénka to tedy jsou, co jest vlastním motorem spodní 



