Hypodermis a nové smyslové orgány kožní Rhynchobdellid. 25 



jich ztlušténiny sotva znateluy. Jádro tlakem sploštělé, přece však 

 zřetelnou vrstvou jasné sarkoplasmy obdané stisknuto jest k basi 

 buňky. 



Naopak smršťuj í-li se vlákénka, sužuje se svalová buňka, nabývá 

 tvaru v kolmé ose prodlouženého, až rourovitého, dřevor. č. 4. — 3., 

 uprostřed ještě užšího než na obou koncích, kde jednak tělo smyslové 

 buňky na svrchním, jednak jasná sarkoplasma s jádrem na spodním 

 konci nedovolují tak velké súžení. Přirozeně se tím i smyslová buňka 

 se stran stiskuje, sužuje a vysoko vychlipuje, tak že konečně celá 

 sedí téměř na vrchu buňky svalové, kotvicovitě zahnutými kraji na 

 ni nasedajíc, a jen volným nervovým výčnělkem, dlouhým a štíhlým 

 vnikajíc do její prohlubně; její svrchní čásť jest celá přeměněna ve 

 štíhlý kuželek skoro válcovitý, tak že velké jádro ve střední části 

 buňky uložené jen nepatrnou vrstvou plasmy jest obaleno. Svalová 

 vlákénka spodní buňky jsou tu velikými uzlíčky poseta. — Také tyto 

 tvary nejsou v praeparátech vzácností. 



Pozoruhodno jest, že jádra jak svalových, tak smyslových buněk 

 prodělávají současně změny tvarů souhlasné se změnou celého orgánu : 

 od kulovitých až do silně sploštělých. 



Srovnání s obrazy na tabulce ukáže, že podaná schémata nejsou 

 sestrojena spekulativně, nýbrž že tvary jejich odpovídají skutečným 

 poměrům. 



Nutno ještě zmíniti se o jednom zjevu: Často se na praepa- 

 rátech zdá, jako by příčné proužkování přesahovalo i hranice svalové 

 buňky a upínalo se kdesi mezi okolními hypodermálními buňkami. 

 Bližším ohledáním se lze přesvědčiti, že to jest klam; jde tu pouze 

 o velmi silné horizontální rozšíření a sploštění svalové buňky, odpo- 

 vídající asi schématu dřevor. č. 8. (též tab. obr 10. pv). — 



Vykládáme-li tyto orgány za smyslové, nejprve se otážeme ovšem 

 po jejich innervaci. 



Na svých praeparátech jsem nalezl několik míst, kde ku spodní 

 buňce orgánu přistupují vláknité útvary vybíhající z níže položených 

 buněk, o jakých jsem se zmínil již při hmatových pohárcích (obr. 3. 

 a 4. gh). 



Tvary ty se shodují s oněmi, jaké Apáthy zobrazil pod pohárky 

 co gangliové buňky. 



Pokud zjevy ty lze vyložiti za innervaci těchto dvojbunečných 

 orgánů, nechci rozhodovati. — 



Popsané právě orgány přítomny jsou u Grlossosiphonia 

 sexoculata v nesmírné hojnosti. Hřbetní strana tohoto zvířete jest 



