

XXV. 



Působení černi platinové na diazobenzolchlorid. 



Napsal Emil Votoček a Vilém Vaniček. 



(Předloženo 17. června 1898.) 



K přítomné práci vedla nás snaha nalézti methodu, jež by do- 

 volovala náhradu diazoskupiny prvky halovými za docílení pokud 

 možno nejvyšších výtěžků. Ač dosavadní dvě, hojně užívané methody 

 Sandmeyerova a Gattermannova skýtají výtěžky velmi slušné u jedno- 

 duchých aminů (anilinu, toluidinů a j.) jsou tyto přece u komplikova- 

 nějších značně skrovnější. Mimo to měli jsme oprávněnou naději, že 

 studium působení platiny na diazolátky vrhne též další světlo na 

 mechanismus reakce Sandmeyerovy a Gattermannovy, jež obě dosud 

 potřebují objasnění. 



K reakcím svým používali jsme vesměs jemně rozptýlené platiny 

 a to černi připravené dle Loewa*) z kyseliny chlóroplatičité pomocí 

 formaldehydu. Pokusy naše provedeny vesměs s černí ve způsobe pasty. 



Při prvém pokusu rozpuštěno 10 g anilinu ve 22 g konc. HCl, 

 zředěno 70 cm 3 H 2 a za chlazení zdiazotováno 7,5 g Na N0 2 . Ke 

 vzniklému roztoku diazobenzolchlóridu (objem obnášel as 200 cm 3 ) 

 přičiněno as 5 g černi platinové (pasty) načež baňka spojena ohnutou 

 trubkou s válcem děleným za účelem měření případně vzniklého dusíka 

 nad vodou. Tu ukázalo se, že platinová čerň za chlazení, ani za 

 obyčejné teploty pracovny v diazolátku nijak nepůsobí, nebyloť lze 

 pozorovati žádný vývoj dusíka, jenž s rozkladem diazotěl bývá spojen. 

 Na to spojena baňka se zpětným chladičem a zahříváno mírně na 

 vodní lázni. Tím ihned zavedena reakce, jevící se v hojném vývoji 

 dusíka i samovolně stoupající teplotě. Při tom obsah baňky důkladně 

 protřepáván a hleděno k tomu, aby teplota příliš nestoupala. Dosáhla-li 



*) Berl. Ber. XXIII, 289. 



Tř. mathematicko-přírodovědecká. 1898. 



