O rezích, které cizopasí na některých Rubiaceích. 7 



shoduje s rodem Phakopsora, kdežto výtrusy letními zřejmě se řadí 

 k Pucciniaceím, jejichž typu také jest. Proto musí veliké podivení 

 vzbuditi, že Dietel 14 ve svém zpracování Uredineí v Englerových 

 „Die natürlichen Pflanzenfamilien" Lief. 160, Leipzig 1897 rod Schroe- 

 teriaster staví k Melampsoreím vedle rodu Phakopsora, což naprosto 

 neodpovídá přirozeným poměrům. Rod Schroeteriaster nutno postaviti 

 v sousedství rodů Uromyces k Pucciniaceím. 



B. Pucciniaceae. 



I. Puccinia Pers. (Tentamen dispositionis methodicae Fungorum, 

 Lipsiae 1797. pag. 38). 



Winter, Schřoeter a jiní rozeznávají na Asperula, Galium a Ru- 

 bia toliko Puccinia Galii, P. Valentiae a P. helvetica. Zejména prvý 

 druh zdál se býti „ustáleným", zvláště když Tulasne a De Bary na 

 základě pokusů vyslovili náhled, že staré rody Aecidium, Uredo, Puc- 

 cinia atd. jsou jen různá stadia vývojová rodů Uromyces, Puccinia 

 atd. Winter a Schřoeter spojili v tomto druhu všecky Puccinie ro- 

 stoucí na Galium a Asperula a sice ty, jež nemají tremelloidního 

 vývoje. Z druhu tohoto vyloučil nejprve Johanson 18 r. 1886 druh 

 Puccinia rubefaciens na Galium boréale. Roku 1897 vydal Lagerheim 

 v Sydow-ových Uredineen Nr. 1056 druh Puccinia ambigua na Ga- 

 lium Aparine. Já sám nalezl jsem v Čechách i na Moravě P. Galii 

 zhusta na různých živitelích, na Moravě zejména na Galium cru- 

 ciata L. Poněvadž aecidie ze svízelů jsou dosti vzácný, zejména pak 

 z tohoto živitele v celé obsáhlé littérature, jež mi tehdy k ruce byla, 

 nikde uvedeny nebyly, snažil jsem se je na zdejších nalezištích (Zá- 

 břeh) zastihnouti. K svému podivení jsem jich vůbec nenalezl, na- 

 opak shledal jsem, že rez tato jest biologicky i morfologicky od Puc- 

 cinia Galii úplně rozdílná a že ji za nový druh považovati nutno. 

 Přistoupím nyní ku části systematické, kdež při jednotlivých 'druzích 

 bližší okolnosti uvedu. 



1. Puccinia Galii (Pers.) Schwein. 



Synon. : Aecidium Galii Pers. 1801. in Synopsis methodica Fun- 

 gorum pag. 207. 



Puccinia Yalantiae Alb. et Schwein 1805 v Conspectus Fun- 

 gorum in agro niskiensi pag. 131. 



Puccinia difformis Kunze et Schmidt Mykologische Hefte 1818 — 

 1823. Heft I. pag. 71. 



